Dva Amerikanca koji su prijatelji putuju zajedno u Italiju.
Odlaze da vide Mikelanđelovog "Davida"
i u trenutku kada se konačno nađu ispred statue
obojica se "zamrznu" na trenutak.
Prvi momak - nazovimo ga Adam -
je zatečen lepotom savršene ljudske figure.
Drugi momak - nazovimo ga Bil -
je zatečen sramotom usled gledanja u onu stvar u sredini.
Postavljam vam sledeće pitanje:
za kojeg od ovih momaka je verovatnije da je glasao za Džordža Buša,
a za kojeg da je glasao za Al Gora?
Ne morate da podižete ruke
budući da svi mi imamo iste političke stereotipe.
Svi znamo da je u pitanju Bil.
U ovom slučaju, stereotip se poklapa sa realnošću.
Činjenica je da liberali poseduju značajnu osobinu ličnosti zvanu
"otvorenost ka novim iskustvima" u većoj meri od konzervativaca.
Ljudi koji su veoma otvoreni ka novim iskustvima
prosto žude za novinama, raznovrsnošću, novim idejama, putovanjima.
Ljudi koji nisu toliko vole stvari koje su im poznate, bezbedne i na koje se mogu osloniti.
Ako vam je poznata ova osobina
možete razumeti puno zagonetki ljudskog ponašanja.
Možete razumeti zašto su umetnici toliko drugačiji od računovođa.
Možete pretpostaviti koje vrste knjiga vole da čitaju,
na kakva mesta vole da putuju
i kakvu hranu vole da jedu.
Kada razumete ovu osobinu, razumećete
zašto bi bilo ko jeo u Eplbiju, ali ne bilo ko koga vi znate.
(Smeh)
Ova osobina nam puno govori i o politici.
Najistaknutiji istraživač ove osobine, Robert Mekre ističe da
"Otvorene osobe imaju afinitet ka liberalnim, progresivnim, levičarskim političkim stavovima" -
vole otvorenu i promenljivu organizaciju društva -
"dok zatvorene osobe preferiraru konzervativne, tradicionalističke, desničarske stavove."
Ova osobina nam dosta govori i o grupama kojima se ljudi priključuju.
Evo opisa jedne grupe koji sam našao na internetu.
Kakvi ljudi se uključuju u globalnu zajednicu
gde su dobrodošli ljudi iz bilo koje profesije i kulture,
koji traže dublje razumevanje sveta
i koji teže da to razumevanje pretoče u kvalitetniju budućnost za sve nas?
To je opis nekog tipa zvanog TED.
(Smeh)
Sad, ako otvorenost kaže ko će postati liberal
i ako otvorenost kaže ko će postati TEDovac,
možemo li reći da su većina TEDovaca liberali?
Hajde da proverimo.
Zamoliću vas da podignete ruku, bilo da se liberal, levo od centra -
govorimo o društvenim temama, primarno -
ili konzervativac, a ponudiću i treću opciju,
budući da znam da se u publici nalaze i libertarijanci.
Dakle, molim vas da podignete ruku -
i vi u tehničkim sobama,
hajde da svi vidimo ko je prisutan.
Molim vas, podignite ruku ako biste rekli da ste liberal ili levo od centra.
Podignite ruku sada, molim vas. OK.
Molim vas, podignite ruku ako ste libertarijanac.
OK, 20-25 vas.
I molim vas, podignite ruku ako ste desno od centra ili konzervativac.
Jedan, dva, tri, četiri, pet - između 8 i 10.
OK. To je mali problem,
jer ako je naš cilj da razumemo svet,
potraga za boljim razumevanjem sveta,
ovaj nedostatak moralne raznovrsnosti će to otežati.
Kad ljudi dele iste vrednosti, kada su im svima moralne vrednosti iste,
oni postaju tim, a jednom kada uđete u psihologiju tima
to isključuje razmišljenje otvorenog uma.
Kada liberalni tim izgubi, što se dogodilo 2004.
i 2000. godine, istina za dlaku, tešimo sami sebe.
(Smeh)
Pokušavamo da objasnimo zašto je pola Amerike glasalo za drugi tim.
Mislimo da mora da su zaslepljeni religijom ili najobičnijom glupošću.
(Smeh)
(Aplauz)
Stoga, ako mislite da pola Amerike glasa za Republikance
zato što su zaslepljeni tim razlozima,
moja poruka vama je da ste zarobljeni u moralnoj matrici,
specifičnoj moralnoj matrici.
Pod tom matricom doslovno mislim na matricu poput filma "Matriks (Matrica)".
Zapravo sam ovde danas da bih vam ponudio izbor.
Možete odabrati plavu pilulu i zadržati svoje ugodne zablude,
ili možete odabrati crvenu pilulu,
naučiti nešto o psihologiji morala i iskoračiti iz moralne matrice.
Budući da znam -
(Aplauz)
OK, pretpostavljam da to pruža odgovor.
Zaustio sam da vas pitam koju birate, ali sada nema potrebe za time.
Svi ste otvoreni ka novim iskustvima, a pored toga,
izgleda da je i dobrog ukusa, a svi ste gurmani.
U svakom slučaju, uzimamo crvenu pilulu.
Proučimo malo psihologiju morala i vidimo gde će nas to odvesti.
Počnimo od početka.
Šta je moral i odakle potiče?
Najgora ideja u psihologiji je
ideja da je po rođenju um "prazna tabla".
Razvojna psihologija je pokazala
da deca po dolasku na svet već znaju puno
o fizičkom i društvenom svetu,
i da su "programirana" tako da im učenje određenih stvari ide veoma lako,
dok neke druge uče teško.
Najbolja definicija urođenosti koju sam ikada čuo -
i ona mi razjašnjava mnoge stvari -
je delo Geri Markusa, psihologa koji proučava mozak.
On kaže: "Početna organizacija mozga ne zavisi toliko od iskustava.
Priroda daje prvi nacrt, koji iskustva potom modifikuju.
'Urođeno' ne znači 'nepromenljivo';
to podrazumeva 'organizovano pre sticanja iskustva'."
Dakle, šta se nalazi u prvom nacrtu moralnog uma?
Da bismo to otkrili, Kreg Džozef, moj kolega, i ja
smo čitali antropološke radove
o kulturološkim varijacijama morala
i radove iz evolutivne psihologije, tražeći preklapanja.
Koje su to stvari o kojima ljudi pričaju u različitim oblastima istraživanja,
one koje nalazimo u različitim kulturama, ili čak životinjskim vrstama?
Pronašli smo ih pet - pet najboljih preklapanja,
koje smo nazvali 'pet osnova moralnosti'.
Prva je odnos nauditi - zaštititi, briga za druge.
Svi smo sisari, svi smo u velikoj meri neuralno i hormonalno isprogramirani
tako da se vezujemo za druge, brinemo o drugima,
saosećamo sa drugima, posebno slabašnima i ranjivima.
Imamo veoma jaka osećanja prema onima koji naude nekome.
Ova moralna osnova je ugrađena u oko 70%
svih izjava o moralnosti koje sam čuo ovde na TED-u.
Druga osnova je pravednost - reciprocitet.
Zapravo, postoje suprotstavljeni dokazi
o postojanju reciprociteta u ponašanju drugih životinja,
ali dokazi za ljude su apsolutno jasni.
Naziv ove slike Normana Rokvela je "Zlatno pravilo"
i Karen Armstrong je pričala o tome, naravno,
kao temelju mnogih religija.
Ta druga osnova se provlači kroz preostalih 30%
izjava o moralnosti koje sam čuo na TED-u.
Treća osnova je odanost grupi.
U životinjskom carstvu postoje grupe -
grupe u kojima jedinke sarađuju -
ali te grupe su po pravilu veoma male ili sačinjene od bliskih rođaka.
Samo među ljudima postoje veoma velike grupe jedinki koje
su u stanju da sarađuju međusobno i da se udružuju u grupe -
ali u ovom slučaju, te grupe su ujedinjene u borbi protiv drugih grupa.
To je verovatno posledica veoma dugog života u plemenima, tj. psihologije plemena.
Toliko uživamo u toj psihologiji plemena
da čak i kada nemamo plemena,
mi ih stvaramo zato što nam je to zabavno.
(Smeh)
Sport je za rat ono što je pornografija za seks.
Prilika da primenimo neke davne, davne nagone.
Četvrta osnova je autoritet - poštovanje.
Ova dva pripadnika blisko povezanih vrsta iskazuju gestove pokornosti -
ali autoritet kod ljudi nije čin moći i brutalnost u tolikoj meri
kao kod ostalih primata.
Više je baziran na dobrovoljnom poštovanju,
ponekad čak i na elementima ljubavi.
Peta osnova je čistota - svetost.
Naziv ove slike je "Amblem čednosti",
ali čistota nije ekvivalent potiskivanju ženske seksualnosti.
Čistota obuhvata bilo kakvu ideologiju, bilo kakvu ideju
koja poručuje da možete dostići vrlinu
kontrolisanjem šta radite svojim telom i
šta unosite u svoje telo.
I dok politička desnica verovatno više morališe o seksu,
politička levica se koncentrisala na hranu.
Danas se puno morališe o hrani,
a mnoge te ideje su bazirane baš na čistoti,
na tome šta ste voljni da dodirnete ili unesete u svoje telo.
Ubeđen sam da su ovo pet najboljih kandidata
za ono što zapisano u prvom nacrtu moralnog uma.
Mislim da sa ovime dolazimo na svet,
makar pripremljeni da naučimo sve ove stvari.
Dok moj sin, Maks, odrasta u liberalnom, studentskom gradu,
kako će se taj prvi nacrt menjati?
Na koji način će postati drugačiji od
deteta rođenog 100 km južno od nas u Linčburgu, u Virdžiniji?
Obzirom na kulturne varijacije, razmislimo o drugoj metafori.
Ako u umu zaista dela pet sistema -
pet izvora intuicije i emocija -
onda moralni um možemo posmatrati kao
jedan petokanalni audio ekvilajzer,
gde se svaki kanal može posebno podešavati.
Moje kolege, Brajan Nozek i Džesi Grejem, i ja
smo sastavili upitnik, koji smo postavili na www.YourMorals.org.
Do sada ga je popunilo 30 hiljada ljudi, a možete i vi.
Ovo su rezultati.
Ovo su rezultati oko 23 hiljade građana Amerike.
Na levoj strani su ucrtani rezultati liberala,
na desnoj konzervativaca, a u sredini su umereni.
Plava linija pokazuje prosečne vrednosti
odgovora na pitanja o brizi za druge.
Kao što možete videti, ljudi razmišljaju o tim pitanjima.
Ljudi u velikoj meri potvrđuju da im je stalo do tih pitanja,
ceo politički spektar, ali kao što možete videti,
liberali brinu o tome malo više nego konzervativci - linija opada nadesno.
Isto važi i za pravednost.
Ali pogledajte ostale tri linije,
vrednosti za liberale su veoma niske.
Liberali praktično kažu: "Ne, to nije moralnost.
Odanost grupi, autoriteti, čistota - to nema veze sa moralnošću. Odbijam ih."
Ali kako su ljudi konzervativniji, vrednosti rastu.
Možemo reći da liberali na neki način imaju dvokanalnu,
tj. moralnost baziranu na dve osnove.
Konzervativci više naginju ka pet osnova,
tj. petokanalnoj moralnosti.
To važi za svaku zemlju koju smo posmatrali.
Ovo su podaci za 1100 Kanađana.
Proćiću kroz još par slajdova.
Velika Britanija, Australija, Novi Zeland, zapadna Evropa, istočna Evropa,
Latinoamerika, Bliski istok, istočna Azija i južna Azija.
Takođe, primetite da su na svim grafovima
krive odanosti grupi, autoriteta i čistote strmije.
To nam govori da nesuglasice u bilo kojoj
zemlji nisu oko brige za druge i pravednosti.
Svi - zapravo, debatujemo o tome šta je pravedno -
ali se svi slažemo da je briga za druge i pravednost bitna.
Moralne svađe unutar kultura se vode
najviše oko pitanja odanosti grupi, autoritetu i čistoti.
Efekat je toliko robustan da ne zavisi od načina na koji postavljamo pitanja.
U jednom skorašnjem istraživanju smo rekli
ispitanicima: "Pretpostavite da nabavljate psa.
Odabrali ste rasu
i saznali neke informacije o toj rasi.
Recimo da ste saznali da je ta rasa prilično samovoljna i da se
prema vlasniku odnosi kao prema prijatelju i jednakome?"
Liberali kažu: "Hej, to je odlično!",
zato što liberali vole da kažu: "Hvataj... molim."
(Smeh)
Ali konzervativcima to nije toliko privlačno.
Konzervativac voli da čuje da je pas izuzetno lojalan svom domu
i porodici, i da se ne sprijateljuje lako sa strancima,
za konzervativca - pa, lojalnost je dobra - pas i treba da bude lojalan.
Ali liberalu se čini kao da se taj pas
kandiduje za republikansku kandidaturu.
(Smeh)
Moglo bi se reći - OK, postoje te
razlike između liberala i konzervativaca,
ali zbog čega su te tri osnove zapravo deo moralnosti?
Zar one nisu samo osnove ksenofobičnosti,
autoritarnosti i puritanstva?
Šta ih čini delom moralnosti?
Čini mi se da je odgovor sadržan u ovom neverovatnom triptihu
Hijeronimus Boša, "Vrt ovozemljskih užitaka".
Prvi pano prikazuje trenutak stvaranja.
Sve je uređeno, sve je prelepo, svi ljudi i sve životinje rade
ono što treba da rade i nalaze se tamo gde treba da se nalaze.
Ali potom, budući da je svet takav, stvari se menjaju.
Svaka osoba radi šta god poželi,
koristeći bilo koji otvor bilo koje druge osobe ili životinje.
Neki od vas će u ovome prepoznati '60-te godine XX veka.
(Smeh)
Ali '60-te neminovno prelaze u '70-te,
i tada udubljenja tih otvora počinju da bole malo više.
Naravno, Boš je to nazvao Paklom.
Dakle, ovaj triptih, ova tri panoa,
prikazuju bezvremenu istinu da poredak ima tendenciju da se raspada.
Istinu društvene entropije.
Ali da ne biste pomislili kako je to samo deo hrišćanske imaginacije
gde Hrišćani iskazuju svoj čudan odnos prema zadovoljstvima,
spomenuću istu priču, isti razvoj događaja,
ispričanu u naučnom radu objavljenom pre par godina u Nature časopisu,
gde su Ernst Fer i Sajmon Gahter organizovali igranje igre deljenog dobra.
U toj igri se svakom učesniku da novac,
zatim svake runde igrači mogu
da stave nešto tih para na zajedničku gomilu,
a zatim se zajednička gomila udvostručava
i deli tako da svaki igrač dobije istu sumu novca.
Stoga, ta igra veoma dobro opisuje razne vrste ekoloških problema,
gde tražimo od ljudi da se žrtvuju,
jer oni sami nemaju punu korist od sopstvene žrtve.
Cilj je da se svi žrtvuju,
ali svako oseća poriv da se "švercuje".
Ono što se dešava je da su u početku ljudi relativno kooperativni -
ova igra se igra anonimno -
u prvoj rundi igrači ulažu oko pola novca kojim raspolažu,
ali ubrzo uvide: "Vidi, drugi ljudi ne doprinose toliko.
Neću da budem naivčina. Neću sarađivati."
na taj način kooperacija brzo pada, od relativno dobre, sve do skoro nule.
Ali onda - i u tome je trik -
Fer i Gahter kažu - u sedmoj rundi kažu ljudima:
"Znate šta? Ubacujemo novo pravilo.
Ako želite da potrošite nešto svog novca
kako biste kaznili ljude koji ne doprinose, možete to učiniti."
I čim ljudi čuju da se ubacuje mogućnost kažnjavanja,
kooperacija naglo skoči.
Ne samo da naglo skoči, već i nastavi da raste posle toga.
Istraživanja pokazuju da to poboljšava rešavanje problema saradnje.
Nije dovoljno samo apelovati na dobronamernost,
postojanje kazne zaista pomaže.
Čak i ako je u pitanju samo sramota, neugodnost ili ogovaranje,
neka vrsta kazne je neophodna da bi ljudi,
u sklopu velikih grupa, sarađivali.
Neka novija istraživanja sugerišu da religija -
uvođenje Boga o kojem ljudi razmišljaju u priču -
često u nekim situacijama uzrokuje kooperativnije, druptvenije ponašanje.
Postoji mišljenje da je religija adaptacija
nastala kulturološkom i biološkom evolucijom
kako bi bolje vezali grupe
radi jačeg međusobnog poverenja
u cilju prednosti nad ostalim grupama.
Verovatno je to tačno
iako je to kontroverzno pitanje.
Ja sam posebno zainteresovan za religiju,
nastanak religije i kako ona utiče na nas.
Mislim da najveće svetsko čudo nije Veliki kanjon Kolorada.
Veliki Kanjon je zaista jednostavan.
Sve u svemu - puno kamena, a zatim puno vode i vetra, i puno vremena,
i dobijete Veliki Kanjon.
To nije toliko komplikovano.
Ovo je zaista komplikovano,
činjenica da ljudi žive na mestima poput Velikog Kanjona,
sarađujući međusobno, ili na savanama Afrike,
zaleđenim obalama Aljaske, a potom su neka od tih sela
prerasla u silne gradove poput Vavilona, Rima i Tenočtitlana.
Kako se to dogodilo?
To je čudo bez premca koje je mnogo teže objasniti od Velikog Kanjona.
Odgovor, čini mi se, je da su koristili sve postojeće alate.
Bila je potrebna sva psihologija morala
da bi se stvorile ove kooperativne grupe.
Da, potrebno je da brinete za druge,
potrebna vam je psihologija pravde.
Ali, organizovanju grupe veoma pomaže postojanje pod-grupa,
interne strukture unutar tih pod-grupa,
i neke ideologije koja poručuje ljudima
da potisnu svoju požudu, da streme višim, plemenitijim ciljevima.
Sada dolazimo do srži nesuglasice
između liberala i konzervativaca,
budući da liberali odbacuju tri osnove.
Oni kažu: "Ne, hajde da slavimo različitost, a ne pripadnost grupi."
Oni kažu: "Preispitujmo autoritete."
Oni takođe kažu: "Ne propisuj zakone koji se tiču mog tela."
Liberali imaju veoma plemenite motive za to.
Tradicionalni autoriteti, tradicionalna moralnost umeju biti veoma represivni
i ograničavati one na dnu, žene, ljude koji se ne uklapaju.
Stoga liberali govore za slabe i potlačene.
Oni žele promenu i pravdu, čak i po cenu haosa.
Na majici ovog momka piše: "Prekinite kukati, počnite revoluciju."
Ako ste veoma otvoreni za nova iskustva, revolucija je dobra,
ona je promena, ona je zabavna.
Konzervativci, sa druge strane, govore u ime institucija i tradicija.
Oni žele red, čak i po cenu onih na dnu.
Značajan rezon konzervativaca je da je red teško postići.
Veoma je dragocen i lako ga je izgubiti.
Kao što je Edmund Burk rekao: "Ograničavanje ljudi,
kao i njihovih sloboda, bi trebalo da bude ubrojano u njihova prava."
To je rečeno nakon haosa Francuske revolucije.
Dakle, jednom kada uvidite
da i liberali i konzervativci mogu nečim da doprinesu,
da formiraju balans po pitanju promene nasuprot stabilnosti -
stvoren je put kojim možemo da iskoračimo iz moralne matrice.
To je značajan uvid koji su sve azijske religije stekle.
Setite se Jina i Janga.
Jin i Jang nisu neprijatelji. Oni se ne mrze.
I Jin i Jang su neophodni, kao noć i dan,
da bi svet funkcionisao.
Isti princip postoji i u hinduizmu.
U hinduizmu postoji mnogo viših Božanstava.
Dva su Višnu - očuvalac, i Šiva - razarač.
Zapravo, na ovoj slici oba dele jedno telo.
Oznake Višnua su na levoj strani,
a o Višnuu možemo da razmišljamo kao o konzervativnom Božanstvu.
Oznake Šive su na desnoj strani,
Šive kao liberalnog Božanstva - i oni rade zajedno.
Isti koncept postoji i u budizmu.
Ova dva stiha, čini mi se, sadrže najdublji uvid
u psihologiju morala, ikada postignut.
Izrekao ih je zen učitelj Sengcan:
"Ako želite da vam se istina jasno prikaže, nikada ne budite za ili protiv,
bitka između za i protiv je najgora bolest uma."
Nažalost, to je bolest
od koje boluju mnogi svetski lideri.
Ali, pre nego što se osetite superiorni u odnosu na Džordža Buša,
pre nego što bacite kamen, zapitajte se: da li prihvatate ovo?
Da li prihvatate da iskoračite iz borbe dobra i zla?
Možete li da ne budete za ili protiv bilo čega?
U čemu je poenta? Šta biste trebali da radite?
Ako razmatrate najveće uvide
drevnih azijskih filozofija i religija,
i uporedite ih sa najnovijim istraživanjima psihologije morala,
verujem da ćete doći do ovih zaključaka:
da su naši pravedni umovi dizajnirani evolucijom
tako da se ujedinimo u timove, protiv drugih timova,
a da zatim budemo zaslepljeni i ne vidimo istinu.
Stoga, šta bismo trebali da radimo? Govorim li vam da ne treba stremiti nečemu?
Govorim li vam da prigrlite Sengcana i stanete,
prestanete borbu za i protiv?
Ne, apsolutno ne. Ne govorim to.
Ovo je zadivljujuća grupa ljudi koji rade toliko puno,
koriste toliko svog talenta, genijalnosti, energije, novca,
kako bi načinili svet boljim mestom,
borili se protiv nepravdi, rešavali probleme.
Ali kao što smo naučili iz priče Samante Pauer
o Serhiu Vieiri de Melju, ne možete samo uleteti
govoreći: "Vi grešite, a ja sam u pravu."
Zato što, kao što smo upravo čuli, svi misle da su u pravu.
Rešavanje mnogih problema koje imamo
zahteva od nas da promenimo druge ljude.
A ako želite da promenite druge ljude, mnogo bolji način da to uradite
je da prvo razumete ko smo mi - razumete psihologiju morala,
razumete da svi mislimo da smo u pravu - a zatim iskoračite -
čak i na trenutak - prisetite se Sengcana.
Iskoračite iz moralne matrice,
pokušajte je sagledati kao odigravanje borbe
u kojoj svako zaista misli da je u pravu,
i svako ima makar neki razlog - čak i ako se ne slažete sa njima -
svako ima neki razlog za ono što radi.
Iskoračite.
Ako uradite to, to je esencijalan potez kultivisanja moralne skromnosti,
odbacivanje osećanja samoispravnosti,
što je inače normalno ljudsko osećanje.
Setite se Dalaj Lame.
Prisetite se ogromnog moralnog autoriteta Dalaj Lame -
koji dolazi iz njegove moralne skromnosti.
Stoga mislim da je poenta mog predavanja,
a mislim i poenta TED-a,
da je ovo grupa strastveno angažovana
nastojanjem da promeni svet na bolje.
Ljudi ovde su strastveno angažovani
pokušavajući da svet načine boljim mestom.
Ali postoji i strastvena posvećenost istini.
Stoga mislim da je odgovor u korišćenju te strastvene posvećenosti
za istinu, pokušavajući da je pretočimo u bolju budućnost za sve nas.
Hvala vam.
(Aplauz)