Ce e atât de special la maşinile zburătoare?
Ne-am dorit să le creăm de mai bine de o sută de ani.
Şi există încercări istorice
care au ajuns la un anumit nivel de succes din punct de vedere tehnic.
Dar nu am ajuns încă în punctul
în care, când veneaţi aici azi dimineaţă
să fi văzut ceva care chiar integrează perfect
lumea bidimensională în care trăim confortabil
cu cerul tridimensional de deasupra noastră -
în care, nu ştiu părerea voastră, dar mie chiar mi-ar plăcea să-mi petrec timpul.
Am cercetat încercările istorice care au fost făcute
şi ne-am dat seama că, deşi
avem multe invenţii moderne
la care să recurgem azi,
care nu erau disponibile înainte -
avem materiale compozite moderne,
avem motoare aeronavale eficiente din punctul de vedere al consumului de carburanţi
şi care prezintă raporturi greutate-putere mai bune ca niciodată,
avem sisteme electronice de bord transparente
care vă transmit informaţia necesar zborului
direct în cabina de pilotaj -
dar, fără a pune problema dintr-o perspectivă total diferită,
ne dăm seama că vom obţine
aceleaşi rezultate pe care oamenii le-au obţinut
în ultimii o sută de ani,
moment în care nu am vrea să fim acum.
Aşa că, în loc de-a încerca să creăm o maşină care să poată zbura
ne-am decis să încercăm să creăm un avion care să poată fi condus.
Iar rezultatul este Terrafugia Transition.
Este un avion monomotor cu două locuri
care funcţionează exact ca oricare alt avion mic.
Decolaţi şi aterizaţi pe un aeroport local.
Apoi, odată ajunşi la sol,
împăturiţi aripile, îl conduceţi până acasă,
îl parcaţi în garaj.
Şi funcţionează.
După doi ani de proiectare inovativă şi proces de construcţie,
dovada conceptului şi-a făcut debutul public
în 2008.
La fel ca şi cu orice altceva
care este diferit de status quo,
nu a mers întotdeauna totul bine când am testat aeronava.
Şi am descoperit că acesta e un lucru foarte bun,
că atunci când te duci acasă cu ceva ce a fost stricat,
chiar ai învăţat mult mai mult
decât atunci când ai reuşit să treci toate testele
din prima.
Totuşi, ne doream foarte mult să vedem
aeronava la construcţia căreia contribuisem
în aer, desprinsă de sol,
aşa cum trebuia să fie.
Şi la al treilea test de mare viteză
într-o dimineaţă foarte răcoroasă, în nordul statului New York,
am reuşit să vedem asta pentru prima dată.
Poza din spatele meu a fost făcută de copilot din avionul nostru de urmărire
la câteva momente după ce roţile s-au desprins de sol pentru prima dată.
Şi cu toţii am fost mândri să vedem acea imagine
devenind simbolul unei realizări
pe care oamenii au crezut-o imposibilă
în întreaga lume.
Testul de zbor ce a urmat acesteia
a fost cel mai elementar şi cu riscul cel mai scăzut posibil,
dar a realizat totuşi ceea ce aveam nevoie
pentru a duce programul la următorul nivel
şi pentru a câştiga credibilitatea de care aveam nevoie
pe potenţiala noastră piaţă, comunitatea generală de aviaţie,
şi a autorităţilor de reglementare
care iau decizii cu privire la folosirea proiectelor aeronautice, în special în State.
Acum un an, FAA,
ne-a dat o dispensă pentru Transition
pentru a ne permite să depăşim cu 50 de kg greutatea
categoriei aeronavelor sport uşoare.
Aceasta nu pare foarte mult, dar este foarte important,
pentru că faptul că putem distribui aeronava Transition ca una sport uşoară
facilitează certificarea ei,
făcând, de asemenea, mai uşor
să învăţaţi să o pilotaţi.
Un pilot sport poate fi certificat
după doar 20 de ore de zbor.
Şi, la 50 de kg,
este foarte important pentru rezolvarea celeilalte părţi a ecuaţiei,
condusul.
Se pare că a conduce,
cu proiectele de implementare asociate lui şi obstacolele reglementării,
este de fapt, o problemă mult mai dificil de rezolvat decât zborul.
Pentru aceia dintre noi care-şi petrec cea mai mare parte din viaţă la sol
aceasta poate părea greşit,
dar condusul presupune gropi, pietriş,
pietoni, alţi şoferi
şi o listă destul de lungă şi detaliată
a standardelor federale de siguranţă ale autovehiculelor care trebuie respectate.
Din fericire, necesitatea rămâne originea invenţiilor
şi o mare parte din munca de proiectare
cu care ne mândrim cel mai mult la aeronavă,
a rezultat din rezolvarea problemelor unice
legate de manevrarea acesteia la sol -
totul de la transmisia cu variabilă continuă
şi sistem de răcire pe bază de lichid
care ne permite să folosim motorul unei aeronave
în traficul stradal,
până la o cutie de viteze special proiectată,
care alimentează fie elicea când zburaţi, fie roţile când sunteţi la sol,
până la mecanismul de împăturire automată a aripilor, pe care-l vom vedea imediat,
până la caracteristicile de siguranţă în caz de impact.
Avem o cameră de siguranţă din fibră de carbon
care-i protejează pe ocupanţi
şi care cântăreşte mai puţin de 10% din tradiţionalele cadre de oţel dintr-o maşină.
Totuşi, oricât de bună este, nu era suficientă.
Reglementările pentru vehiculele de pe şosea
nu au fost scrise cu gândul la avioane.
Aşa că, am avut nevoie de puţin sprijin
din partea Administraţiei Naţionale pentru Siguranţa Traficului pe Autostrăzi.
Probabil că aţi văzut recent la ştiri,
au ajuns la un acord cu noi la sfârşitul lunii trecute
cu câteva amendamente speciale
care vor permite ca Transition să fie comercializat
în aceeaşi categorie cu SUV-urile şi camioanele uşoare.
Ca un vehicul multifuncţional destinat pasagerilor
este acum oficial "proiectat pentru utilizarea ocazională în afara şoselelor."
(Râsete)
Haideţi să-l vedem în acţiune.
Puteţi vedea acolo cum se împăturesc aripile de-a lungul marginii avionului.
Nu alimentaţi elicea, alimentaţi roţile.
Şi nu depăşeşte 210 cm înălţime,
deci va încăpea într-un garaj standard.
Iar acesta este mecanismul automatizat de împăturire a aripilor.
Acesta este timpul real.
Apăsaţi doar câteva butoane din cabină şi ies aripile.
Odată ce s-au deschis în întregime,
se activează un mecanism de blocare,
tot din interiorul cabinei.
Şi acum pot manipula
toată încărcătura pe care aţi experimenta-o în zbor -
la fel de simplu ca punerea capotei pe decapotabilă.
Şi cu toţii vă gândiţi la ce vor crede vecinii voştri văzând aşa ceva.
(Video) Pilotul de încercare: Până vehiculul zboară,
75% din risc îl reprezintă acel prim zbor.
Radio: Chiar a zburat. Da.
Radio 2: A fost splendid.
Radio: Ce zici de asta?
A fost frumos de aici de sus, să ştii.
AMD: Vedeţi, suntem extrem de emoţionaţi din cauza acestui prim salt.
Iar pilotul nostru de încercare ne-a oferit
cel mai bun feedback pe care-l puteam primi de la un pilot de încercare după un prim zbor,
şi anume, că a fost "extrem de puţin extrem."
S-a referit la faptul
că Transition a fost cel mai uşor avion de aterizat
pe care l-a pilotat în cei 30 de ani de carieră ca pilot de încercare.
Deci, în pofida faptului că am realizat ceva
aparent revoluţionar,
ne-am concentrat într-adevăr să aducem
cât mai puţine inovaţii posibile.
Am beneficiat foarte mult de pe urma celei mai bune tehnologie folosite în aviaţie
şi de pe urma curselor automobilistice.
Când trebuie să realizăm cu adevărat ceva original,
folosim un ciclu proiectare elementară, construire, testare, reproiectare
care ne permite reducerea riscurilor pas cu pas.
De când am început Terrafugia, acum 6 luni,
am avut parte de o evoluţie pas cu pas.
Am evoluat de la trei persoane
care lucrau în subsolul MIT-ului în perioada când încă studiam,
la un grup de două duzini
care lucra într-o fabrică de producţie din afara Boston-ului.
A trebuit să depăşim provocări
ca menţinerea greutăţii sub limita categoriei sport uşoare, despre care v-am vorbit,
gândindu-ne cum să răspundem politicos
când un organ de reglementare spune:
"Dar nu va trece prin standul de taxare cu aripile deschise" -
(Râsete)
până la toate celelalte probleme asociate cu durabilitatea şi ingineria
de care ne-am lovit la sol.
Totuşi, dacă lucrurile evoluează conform aşteptărilor
legate de testarea şi construirea
celor două prototipuri
la care lucrăm acum,
primele livrări
către cei o sută de oameni care au rezervat un avion până acum
vor începe la sfârşitul anului viitor.
Transition va avea acelaşi preţ ca şi celelalte avioane de mici dimensiuni.
Nu mi-am propus să vă înlocuiesc maşina,
dar sincer cred că Transition ar trebui să fie următorul vostru avion.
Iată de ce.
În timp ce toate rutele de zbor comercial din lume
trec printr-un număr relativ redus de aeroporturi mari,
există o resursă uriaşă care a fost puţin utilizată.
Sunt sute de piste de aterizare locale
care nu au parte de atât de multe manevre de pilotare pe câte ar putea.
În medie, se face una la 30-50 km
de oriunde v-aţi afla în Statele Unite.
Transition vă oferă
o modalitate mai sigură, mai convenabilă şi mai distractivă
de a folosi această resursă.
Pentru aceia dintre voi care nu sunt încă piloţi,
există patru motive principale pentru care aceia dintre noi care sunt
nu zboară atât de mult pe cât şi-ar dori:
vremea, în primul rând,
costurile, durata călătoriei
şi mobilitatea la destinaţie.
Dacă intervin schimbări meteorologice negative
doar aterizaţi, vă împăturiţi aripile, conduceţi până acasă.
Nu contează dacă plouă puţin, aveţi ştergătoare de parbriz.
În loc să plătiţi pentru a ţine avionul într-un hangar,
parcaţi-l în garaj.
Iar combustibilul fără plumb pe care-l folosim
este ieftin şi mai bun pentru mediu
decât combustibilul tradiţional.
Timpul de călătorie este redus,
pentru că acum, în loc de a împacheta, de a căuta un loc de parcare,
de a vă descălţa sau a scoate avionul din hangar,
vă petreceţi acel timp călătorind spre destinaţie.
Şi problema legată de mobilitatea la destinaţiei este rezolvată.
Doar împăturiţi aripile şi vă continuaţi drumul.
Transition ne extinde simultan orizonturile
făcând lumea mai mică, mai accesibilă.
De asemenea, nu încetează să fie o aventură extraordinară.
Sper că fiecare dintre voi, pentru o clipă,
vă veţi gândi la modul în care puteţi folosi aşa ceva
pentru a vă face lumea mai accesibilă,
şi călătoria mai convenabilă şi mai distractivă.
Vă mulţumesc pentru că mi-aţi oferit ocazia să vă prezint această invenţie.
(Aplauze)