Кілька років тому
Массачусетський технологічний інститут
оприлюднив цікавий факт:
лінгвіст, Кен Гейл,
заявив, що з 6000 мов, якими
тепер спілкуються у світі,
3000 вже не вживаються дітьми.
Це означає, що за одне покоління
різноманіття культур скоротиться вдвічі.
Також він повідомив,
що кожні два тижні
помирає останній старий
носій цієї мови
та культури.
Отже, зникає ціла філософія,
система знань про навколишній світ,
що століттями передавалася з покоління у покоління
і збиралася по зернинах.
Це відбувається кожні два тижні.
Останні 20 років,
після того, як я залишив свою кар'єру дантиста,
я подорожував світом
і збирав розповіді
про деяких із цих "останніх з Могікан".
Зараз я хочу поділитися
деякими з цих історій.
Познайомтеся з Тамдін.
Вона - 69-річна черниця.
Її було ув'язнено на два роки в Тибеті
за те, що вона повісила малесенький плакат
з протестом проти окупації її рідної країни.
Коли ми зустрілися, вона щойно
пройшла пішки усі Гімалаї,
від столиці Тибету - Лхаси,
до Непалу та Індії --
за 30 днів --
щоб побачитися зі своїм духовним лідером, Далай Ламою.
Далай Лама живе в Індіїї у місті Дхарамсала.
Я зробив це фото через три дні
після її приїзду,
на ній були порвані кросівки,
з яких визирали пальці.
Вона почала свою подорож у березні,
а в цю пору року на висоті 5.6 км повно снігу.
Це - Палдін.
Палдін - 62-річний монах.
Він провів у в'язниці 33 роки.
Увесь його монастир потрапив до в'язниці
під час повстання,
коли Далай Ламі довелося
залишити Тибет.
Його били,
морили голодом, піддавали тортурам --
- він втратив усі свої зуби за свій термін перебування у в'язниці.
Але переді мною був добрий привітний дідусь.
Це дуже вразило мене -
наша зустріч відбулася лише два тижні після його звільнення--
йому довелося пройти усі ці тортури,
і він зберіг свою добру вдачу.
У Дхарамсалі я зустрічався з такими людьми,
я провів там близько п'яти тижнів,
чув багато подібних історій
про таких самих біженців, що кинулися з Тибету
до Дхарамсали.
Так сталося, що на п'ятому тижні мого перебування
Далай Лама дав відкрите вчення.
Я спостерігав за цим натовпом
монахів та черниць,
із багатьма з них я тільки-но спілкувався
і знав їхні життєві історії,
я вдивлявся в їхні обличчя,
нам дали маленький радіоприймач
і ми мали змогу почути переклад його вчення.
Ось що він сказав:
ставтеся до своїх ворогів, як до коштовностей,
бо саме ваші вороги
виховують у вас толерантність і терпимість
на вашому шляху до просвітлення.
Його слова настільки вразили мене,
він казав це людям, які стільки усього пережили.
Отже, за два місяці, я вирушив
до Тибету і почав спілкуватися
з місцевим населенням і фотографувати їх. Це - моя робота.
Я беру інтерв'ю і знімаю портрети.
Ось маленька дівчинка.
Я зробив цей знімок на горі Храму Джокханг.
Я нишком пробрався туди --
бо у Тибеті заборонено мати зображення Далай Лами --
це - найшвидший шлях потрапити за грати.
Я потайки проніс кілька малих світлин Далай Лами
та роздав їх.
Коли я віддав їх людям,
вони або притуляли фото до серця,
або до лоба і залишалися так стояти.
Ці знімки я робив
10 років тому,
тобто 36 років потому, як Далай Лама залишив країну.
Я заходив у домівки, розпитував цих людей
і робив їхні портрети.
Це - Джігмі та її сестра, Сонам.
Вони живуть на Чанг Танге, тибетському плато,
далеко на заході країни.
На висоті 5.2 кілометри.
На цьому фото вони щойно спустилися з високогірних пасовищ,
які ще на 500 метрів вище.
Вони так само відреагували на фото: я дав їй портрет,
вона піднесла його до лоба.
Зазвичай я роздаю полароїдні знімки,
коли знімаю, бо я налаштовую світло,
перевіряю його,
коли я показав їй її фото з Полароїду, вона зойкнула та сховалася у себе в наметі.
Це - Тензін Гятсо;
його знайшли у віці двох років, у Богом забутому місці,
і визнали, що у ньому переродився
Будда Милосердя.
В чотири роки його проголосили
14-им Далай Ламою.
Коли він був підлітком,
його країну захопили,
і йому треба було щось робити з цим - він був лідером нації.
Вісім років потому, коли дізналися про заколот
з метою його вбивства,
його одягли, як жебрака
і вивезли з країни верхи на коні,
він пройшов той самий шлях, що й Тамдін.
Більше він ніколи не повертався до своєї країни.
Коли я нині
розмірковую про цю людину:
минуло 46 років,
а він все одно
відмовляється від насильства,
попри жорсткі політичні заходи проти нього і порушування прав людини.
Серед молоді Тибету
починають множитися думки, що такий підхід не працює.
Зараз насильство як політичний інструмент
є у моді.
А він
все одно не відступається від своїх принципів.
Він - взірець,
наш символ відмови від насильства у світі -
жива ікона у наші дні.
Ось ще один лідер свого народу.
Його звуть Моі. Він з Еквадорської Амазонії.
Мої зараз 35 років.
На цій території
Еквадорської Амазонії
у 1972 році відкрили нафту.
З того часу
на цьому маленькому клаптику Амазонії
було розлито стільки ж, чи вдвічі більше нафти,
ніж під час аварії танкера "Ексон Вальдез",
плем'ям постійно доводилося переселятися.
Моі
з племені Гуаорані,
вони відомі своєю лютістю,
їх також називають "аука".
Їм вдалося за допомогою
списів і духових рушниць не підпускати до себе
сейсмологів та нафтовиків.
Ми провели,
я і моя команда -
два тижні з цим плем'ям у джунглях,
спостерігаючи, як вони полюють.
Того разу вони полювали на мавп,
використовуючи дротики, змазані отрутою кураре.
Ці люди мають неймовірно глибокі знання
про довкілля.
Вони чують, відчувають і бачать те, що приховано від мене.
Я навіть не міг побачити мавп,
в яких вони кидали
оці дротики.
Це - Ядіра.
Ядірі п'ять років,
Вона з сусідського
до Гуаорані плем'я.
Через розливи нафти її плем'я
переселялося тричі за останні 10 років.
А нам про це нічого не відомо.
Останній злочин проти цих людей -
ми розпиляємо Паракват або гліфосат,
у межах плану "Колумбія",
у нашій боротьбі проти наркотиків,
тим самим знищуючи тисячі акрів
землі Еквадорської Амазонії.
Головний удар припадає саме на цих людей.
Це Менгатуі.
Він - шаман племені Гуаорані
і
він сказав нам - знаєте, з віком
я втомився; втомився
простромлювати списом цих нафтовиків.
Чому б їм просто не піти геть.
Зазвичай я подорожую наодинці,
коли працюю, але цього разу --
я знімав програму для "Discovery",
і коли їхав туди із командою,
я дуже переймався,
як сприймуть стільки людей, особливо плем'я Гуаорані,
бо ми мали потрапити у саме серце племені Гуаорані.
І, як виявилося,
ці хлопці навчили мене,
справді навчили, як потоваришувати
із місцевими.
(Сміх)
Одного разу,
якраз перед трагічними подіями 11 вересня -
у серпні 2001 року -
я поїхав
зі своїм 16-річним сином, Дексом,
до Пакистану.
По-перше, я хотів,
знаєте, я возив його у різні країни,
але мені хотілося, щоб він побачив місця,
де люди живуть на долар чи менш у день.
Я хотів, щоб він побачив
мусульманський світ,
я також хотів, щоб він --
я їхав туди із групою по роботі,
підготувати сюжет про етнічну групу Калаш.
Це група 3000 анімістів,
вони населяють дуже малу територію --
оточену мусульманами - їх залишилося 3000,
цих Калашів. Вони просто неймовірні люди.
Для нього то були незабутні враження. Він проводив з ними багато ночей, не лягаючи спати,
граючи на барабанах і танцюючи.
Він привіз із собою футбольний м'яч,
кожного вечора ми грали у футбол у цьому селищі.
Потім ми зустрілися
із шаманом.
До речі, Менгатоуі також
був шаманом свого племені.
Це - Джон Дулікан,
шаман Калашів.
Він сидить собі високо у горах,
саме на кордоні з Афганістаном.
Між іншим, з іншого боку цієї території - Тора Бора -
район,
де, ймовірно, ховався Осама бен Ладен. Це землі його племені.
Ми спостерігали
і жили
з Джоном Дуліканом.
А шаман - я випустив цілу серію репортажів про шаманів,
це дуже
цікаве явище.
У світі існує
багато способів, як увійти в транс;
у Пакистані
палять листя ялівця,
приносять у жертву тварину,
виливають кров тварини на листя
і потім вдихають цей дим.
Вони усі моляться
богам гір,
коли входять у транс.
Знаєте, мені здається
дуже важливим знайомити дітей з різними устроями життя.
Саме те, що днями казав тут Ден Деннетт -
розробити навчальну програму, що вивчала б різні релігії.
Таким чином формується гнучкість мислення,
пристосованість світогляду
до інших систем вірувань -
гадаю, це необхідно у нашому сучасному світі,
де стільки конфліктів на ґрунті віри.
І стільки проблем безпеки, до яких вони призводять.
П'ять років тому
ми запровадили програму, яка мала на меті поєднати підлітків
з корінних спільнот із їхніми однолітками у США.
Спершу ми налагодили зв'язок
у резервації Навайо з дітьми з Сіетлу.
Зараз у нас 15 локацій.
Одна у Катманду, Непал;
Дхарамсалі, Індія; Такаунгу, Кенія --
одна третина мешканців Такаунгу - християни, одна третина - мусульмани,
і одна третина - анімісти, ось така спільнота.
Оллант'яйтамбо, Перу,
та Арктік Вілледж, Аляска.
Це - Даніель, він один з наших учнів
у Арктік Вілледж на Алясці.
Він живе у дерев'яній хатині --
без води, опалення --
без вікон,
але з високошвидкісним інтернетом.
А це фото -
я бачу, як шириться наша географія --
це наш заклад у Оллант'яйтамбо, Перу, чотири роки тому,
коли вони вперше побачили свої комп'ютери;
тепер комп'ютери є у кожному класі.
Наша мета -- навчити дітей
розповідати про себе, використовуючи цифрові технології.
Вони розповідають нам різноманітні випадки з життя своєї спільноти,
про проблеми своєї групи.
Це знято у Перу, діти розказали,
як вони очистили річку.
Ми навчаємо їх на майстер-класах,
ми привозимо людей, що хочуть навчитися
робити сюжети,
і вони працюють
з дітьми.
Саме цього року ми набрали групу підлітків,
що показали найкращий результат.
Наша ціль - поєднати підлітків,
щоб у них з'явився досвід суспільної праці,
а також міжкультурний досвід,
коли вони навчатимуть дітей у цих районах,
і допомогти їм побудувати ефективну модель взаємодії.
Це урок з Photoshop
для дітей у тибетському селищі у Дхарамсалі.
Ми створили сайт, де у кожної дитини є своя домашня сторінка.
Це їхні фільми. Ми отримали 60 фільмів,
знятих цими дітьми,
і всі вони - фантастичні.
Я хочу показати вам один фільм--
після зйомок
ми влаштовуємо вечір, коли вони показують фільми місцевому населенню.
Це у Такаунгу --
у нас був генератор і цифровий проектор,
хлів служить нам як екран,
і на ньому ми демонструємо один зі знятих ними фільмів.
При нагоді зайдіть на наш сайт і ви побачите
неймовірні роботи цих дітей.
Ще одне:
я хотів дати можливість корінному населенню бути почутими.
Це був один із чинників, що мотивували мене.
З іншого боку, мене мотивувала
закритість нашої країни.
"National Geographic" нещодавно провів дослідження центру Roper
серед молоді від 18 до 26 років
у нашій країні
та в інших розвинених країнах.
На дослідження витратили 2 мільйони доларів.
Сполучені Штати зайняли передостаннє
місце у знаннях з географії.
70 відсотків учасників не могли знайти
Афганістан або Ірак на карті;
60 % не могли знайти Індію;
30 % - Тихий Океан.
Це дослідження
проводилося лише декілька років тому.
Тож за декілька хвилин, що у мене залишилися,
я хочу показати вам фільм,
знятий студентом у Гватемалі.
Ми щойно повернулися з майстер-класу в Гватемалі.
За тиждень до майстер-класу
потужний зсув, викликаний ураганом Стен
у жовтні минулого року,
забрав життя у 600 мешканців цього селища.
Ця дитина жила там, але, на щастя, ---
її тоді не було в тому місці -
і він створив цей коротенький фільм про ці події.
Він ніколи раніше не бачив комп'ютера у своєму житті,
ми змонтували цей фільм. Ми навчили його працювати у Photoshop.
Так, можете вмикати.
Це давній похоронний спів племені Майя,
якому його навчив його батько.
Красно вам дякую.
(Оплески)