Moje matka je dětská lékařka
a když jsem byla malá, vždycky vyprávěla hrozně šílené příběhy,
ve kterých se spojovala věda s její přespříliš barvitou fantazií.
Jednou mi třeba vyprávěla, že když člověk jí moc soli,
všechna krev se mu nahrne od nohou
skrz celé tělo
až do hlavy, odkud vystřelí ven
a okamžitě ho zabije.
(smích)
Říkala tomu "vysoký krevní tlak".
(smích)
To byla moje první zkušenost se sci-fi
a hrozně se mi to líbilo.
Když jsem začala psát svoje vlastní vědeckofantastické příběhy,
překvapilo mě, že to bylo považované za neafrické.
Přirozeně jsem se zeptala: "Co je africké?"
A zatím jsem se dozvěděla tohle:
Afrika je důležitá.
Afrika je budoucnost.
Což je pravda.
A že Afrika je vážné místo, kde se dějí jen vážné věci.
Když někde prezentuji svojí práci, vždycky se někdo zeptá:
"A co je na tom důležitého?
Jak se to zabývá potížemi Afriky
jako je válka, chudoba, zkáza nebo AIDS?"
Nezabývá.
V mých dílech se objevují popové kapely z Nairobi, které chtějí do vesmíru,
nebo přes dva metry vysocí roboti,
kteří se zamilují.
Není to nic ohromně důležitého.
Je to jenom zábavné, divoké a lehkomyslné,
stejně jako žvýkačka -
proto "AfroBubbleGum"
Netvrdím, že angažované umění není důležité.
Já sama jsem předsedkyně charity,
která se zabývá filmy a divadelními představeními o HIV, radikalizaci
a ženské obřízce.
Je to nepostradatelné umění,
ale nemůže být tím jediným, které vzejde z tohoto kontinentu.
Musíme vyprávět mnohem více
příběhů ze života.
Pořád hrozí, že Afrika bude stereotypně vnímána jen skrz své problémy.
Možná to souvisí s financováním.
Spousta umění stále závisí na rozvojové pomoci,
takže se stává nástrojem pro propagandu.
Nebo jsme se možná až moc dlouho soustředili na jednu konkrétní věc,
že už teď neumíme tvořit i jinak.
Ať už je ten důvod jakýkoliv, potřebujeme nový úhel pohledu
a AfroBubbleGum je jeden z přístupů.
Obhajuje umění pro umění.
Obhajuje umění, které není motivováno politicky,
nesnaží se něco prosadit
a nezávisí na vzdělání.
AfroBubbleGum je umění
ve prospěch představivosti.
Ne každý z nás může tvořit takový druh umění.
Musíme svou práci hodnotit kriticky, abychom se vyhnuli nástrahám patosu.
Je třeba mít testy podobné těm Bechdelovým
a klást si otázky jako třeba:
Jsou v tomhle příběhu alespoň dva Afričané zdraví?
Jsou tito Afričané v dobré finanční situaci bez nutnosti šetřit?
Baví se a užívají si života?
Jestli na dvě nebo více otázek můžeme odpovědět Ano,
tak určitě tvoříme v duchu AfroBubbleGum.
(smích)
(potlesk)
A zábava je politická,
protože když bychom viděli Afričany plné života,
milující a úspěšné,
kteří žijí krásný, veselý život,
co bychom si potom mysleli sami o sobě?
Mysleli bychom si třeba, že si zasloužíme víc štěstí?
Mysleli bychom na svou lidskost a sdílenou radost?
Když tvořím, tak na tyhle věci myslím.
Myslím na lidi a místa, která mě dělají šťastnou,
a pracuji na tom, abych je znázornila.
Proto píšu příběhy
o futuristických dívkách, které riskují všechno pro záchranu rostlin
nebo aby mohly jezdit na velbloudech
nebo si i jen zatancovat,
oslavovat zábavu,
protože můj svět je většinou plný štěstí.
Vím, že štěstí je výsadou v dnešním rozbitém světě,
kde je náročné neztratit naději.
Ale možná, že když se ke mně přidáte a budete tvořit, organizovat a podporovat
více AfroBubbleGum umění,
budeme mít naději na jiný pohled na svět,
na šťastnou Afriku,
kde jsou děti traumatizované
matčiným černým smyslem pro humor,
(smích)
ale kde také touží po zábavném, divokém a lehkomyslném umění
ve jménu všeho, co v Africe není vážné.
Reprezentujeme AfroBubbleGum
a je nás mnohem víc, než si umíte představit.
Moc vám děkuji.
(potlesk)