אני פועל זבל.
וייתכן ותמצאו את העובדה מדוע הפכתי לפועל זבל מעניינת,
משום שאני לחלוטין מתעב פסולת.
אני מקווה, בעשר הדקות הבאות,
לשנות את הדרך בה אתם חושבים
על הרבה מהחפצים בחיים שלכם.
ואני רוצה להתחיל מבראשית.
חזרו אחורה וחשבו על תקופת ילדותכם.
כיצד הסתכלתם על החפצים שהיו בחייכם?
אולי זה היה כמו חוקי העולל הבאים:
אלו חפצים שלי אם אני ראיתי אותם תחילה.
כל הערמה כולה שלי אם אני בונה משהו.
כמה שיותר חפצים שהם שלי, ככה יותר טוב.
וכמובן, אלו הם חפציך אם הם מקולקלים.
(צחוק)
ובכן לאחר שביליתי כעשרים שנה בתעשיית המיחזור,
זה נהיה מאוד ברור לי
שאנחנו לא בהכרח מותירים את חוקי העולל האלה מאחור
בזמן שאנו מתפתחים למבוגרים.
והרשו לי לספר לכם מדוע יש לי את נקודת המבט הזו.
מכיוון שבכל יום ויום
במפעלי המיחזור שלנו ברחבי העולם
אנחנו מטפלים בכחצי מיליון קילוגרם
של חפצים שהושלכו על ידי אנשים.
עכשיו, חצי מיליון קילוגרם ביום נשמע כמו הרבה חפצים,
אבל זה רק טיפה בים הסחורות העמידות
אשר מושלכות בכל שנה ושנה ברחבי העולם --
פחות מאחוז אחד.
למעשה, האו"ם מעריך
כי יש בערך 39 מיליארד קילוגרם של פסולת
אלקטרונית כל שנה
אשר מושלכת ברחבי העולם בכל שנה ושנה --
וזהו אחד מזרמי הפסולת שלנו הגדלים במהירות.
ואם תכניסו לעניין סוחרות עמידות נוספות כמו מכוניות וכן הלאה,
המספר יותר מיוכפל.
וכמובן, ככל שהמדינה מפותחת יותר,
כך גדלים ההרים האלו.
עכשיו כאשר אתם רואים את ההרים האלו,
רוב האנשים חושבים על זבל.
אנחנו רואים מכרות על-קרקעיים.
והסיבה שאנו רואים מכרות היא מכיוון שישנם הרבה חומרי גלם בעלי ערך
שהשתמשו בהם כאשר יצרו את כל החפצים הללו מלכתחילה.
וזה הופך להיות חשוב יותר ויותר
שנבין כיצד ניתן להוציא את חומרי הגלם הללו
מאותם זרמי הפסולת המורכבים.
משום שכמו ששמענו כל השבוע הזה ב-TED,
העולם הולך ונהיה מקום קטן יותר עם כל האנשים שחיים בו
והרוצים עוד ועוד דברים.
וכמובן, הם רוצים את הצעצועים ואת הכלים
שרובנו לוקחים כמובן מאליו.
ומה נצרך בכדי לעשות את אותם צעצועים וכלים
שאנו משתמשים בהם בכל יום ויום?
זה ברובו הגדול סוגים רבים של פלסטיק וסוגים רבים של מתכות.
ואת המתכות, אנו לרוב מקבלים
ממחצב שאנו כורים
במכרות ההולכים ומתדלדלים
וההולכים ונחפרים עמוק יותר סביב העולם.
ואת הפלסטיק, אנחנו מייצרים מנפט,
אשר בשבילו אנחנו הולכים אל אתרים רחוקים יותר
וקודחים בארות עמוקים יותר בכדי להוציא אותו משם.
ולמנהגים האלו יש
השלכות כלכליות וסביבתיות משמעותיות
שאנו כבר מתחילים לראותם כיום.
החדשות הטובות הן שאנו מתחילים למצות חומרים מהחפצים שלנו שאינם מתכלים
ואנו מתחילים למחזר את החפצים הבלתי מתכלים שלנו,
במיוחד באיזורים בעולם כמו כאן באירופה
בה ישנה מדיניות מיחזור מבוססת
המחייבת שהחפצים הללו ימוחזרו
באופן אחראי.
רוב הדברים שמחלצים מהחפצים הלא מתכלים הללו,
אם הם מגיעים למיחזור, הן המתכות.
בכדי לשים זאת בפרופורציה --
ואני משתמש פה בפלדה כדוגמה עבור המתכות,
משום שזו היא המתכת הנפוצה מכל --
אם החפצים שלכם מגיעים למיחזור,
ככל הנראה למעלה מ-90 אחוזים של המתכות
יוחזרו ויושמשו בשנית עבור מטרות אחרות.
פלסטיקים הם סיפור שונה בתכלית.
הרבה פחות מעשרה אחוזים יוחזרו.
למעשה, זה יותר באזור חמישה אחוז.
הרוב הגדול הולך למשרפה או למטמנה.
רוב האנשים חושבים שזה כך כי פלסטיקים הם חומרים שזורקים,
ובעלי ערך פעוט.
אך למעשה, פלסטיקים הם בעלי יותר ערך פי כמה מונים מפלדה.
ויותר פלסטיקים מיוצרים ונצרכים
מסביב לעולם על בסיס גבוה
בכל שנה מאשר פלדה.
אז מדוע חומר כה שופע ויקר ערך
אינו ממוחזר בשום מקום באותה רמה
של החומר הפשוט יותר?
ובכן זה בעיקר מכיוון
שמתכות קל מאוד למחזר ולהבדיל
מחומרים אחרים ואחת מן השנייה.
יש להן צפיפויות שונות מאוד.
יש להן תכונות אלקטרוניות ומגנטיות שונות.
ואף יש להן צבעים שונים.
אז זה קל מאוד בין אם לאנשים ואם למכונות
להפריד את המתכות האלו
אחד מן השני ומחומרים אחרים.
לפלסטיקים יש צפיפויות חופפות בטווח צר מאוד.
יש להם תכונות אלקטרוניות או מגנטיות
זהות או מאוד דומות.
וכל פלסטיק יכול ללבוש כל צבע,
כמו שאתם בוודאי יודעים.
אז הדרך המסורתית להפרדת חומרים
פשוט לא עובד עם פלסטיקים.
תוצאה נוספת לכך שכה קל לאנשים למחזר מתכות
היא שרבים מחפצינו מהעולם המפותח --
וצר לי לומר, בעיקר מארה"ב,
בה אין לנו שום מדיניות מיחזור כמו כאן באירופה --
מוצאים את דרכם למדינות המתפתחות
עבור מיחזור זול.
אנשים, בעבור דולר ליום, מחטטים בחפציכם.
הם מוציאים את מה שהם יכולים, שזה ברובו המתכות --
מעגלים חשמליים וכן הלאה --
והם מותירים מאחור לרוב את מה שאי אפשר למחזר --
שזה, שוב, לרוב פלסטיקים.
או שהם שורפים את הפלסטיקים בכדי להשיג את המתכות
במשרפות כמו שאתם רואים כאן.
והם מוציאים את המתכות בידיים.
עכשיו, למרות שזהו ככל הנראה הפתרון הזול כלכלי,
זה ללא ספק לא סביבתי במיוחד
או פתרון שפונה לביטחון ולבריאות של בני האדם.
אני קורא לזה ארביטראז' סביבתי.
וזה לא הוגן, זה לא בטוח
וזה אינו בר קיימא.
כעת מכיוון שהפלסטיקים הם כה מגוונים --
ודרך אגב,
השיטות האחרות אינן מובילות למיחזורם של הפלסטיקים, מן הסתם --
אבל אנשים אכן מנסים למחזר את הפלסטיקים.
זוהי רק דוגמה אחת.
צילמתי את התמונה הזו כשעמדתי על הגגות
של אחת משכונות העוני הגדולות בעולם במומביי, הודו.
הם אוגרים את הפלסטיקים על הגגות.
הם לוקחים אותם אל מתחת לגגות לבתי מלאכה קטנים כמו זה,
ואנשים עמלים קשות בניסיון למיין את הפלסטיקים,
על פי צבע, צורה, מרגש,
בכל שיטה שהם מסוגלים.
ולעיתים הם ישתמשו במה שמכור כשיטת ה"שריפה והרחה"
בה הם ישרפו את הפלסטיק ויריחו את האדים
בכדי לנסות ולהחליט איזה סוג של פלסטיק הוא זה.
אף לא אחת מהשיטות הללו אינה מגיעה בסופו של דבר למיחזור
שווה ערך.
ודרך אגב,
אנא אל תנסו את השיטה הזו בבית.
אז מה אנחנו אמורים לעשות עם החומר הזה של עידן החלל,
לפחות החומר שנהגנו לקרוא לו חומר של עידן החלל, הפלסטיקים האלו?
ובכן אני בהחלט מאמין שזהו חומר שהוא יותר מדי רב ערך ושנמצא בשפע
מכדי להמשיך להחזיר אותו לאדמה
ובטוח שלא להפוך אותו לעשן.
אז לפני כעשרים שנה, אני פשוטו כמשמעו התחלתי להתעסק במחסן שלי,
בנסותי להבין כיצד להפריד
את החומרים הדומים הללו אחד מהשני,
ובסופו של דבר התחלתי לגייס הרבה מחבריי,
המגיעים מעולם הכרייה למעשה, ומעולם הפלסטיק,
והתחלנו להגיע למעבדות כרייה מסביב לעולם.
משום שאחרי הכל, אנחנו עוסקים בכרייה על-קרקעית.
ובסופו של דבר פיצחנו את הקוד.
זהו קו החזית של מיחזור.
זהו החומר המשמעותי האחרון
שהצליח להיות ממוחזר בצורה משמעותית על פני כדור הארץ.
וסוף סוף הבנו כיצד לעשות זאת.
ובתהליך, התחלנו ליצור מחדש
את הדרך בה תעשיית הפלסטיק מייצרת פלסטיקים.
הדרך המסורתית לייצר פלסטיקים
היא עם נפט או דרך פטרוכימיה.
אתה מפרק את המולקולות, ומחבר אותם מחדש בדרכים ספציפיות מאוד,
בכדי לייצר את המגוון הנפלא של הפלסטיקים שאנו משתמשים בו בכל יום ויום.
אנחנו אמרנו, חייבת להיות דרך טובה יותר לייצר פלסטיקים.
ולא רק טובה יותר מנקודת מבט סביבתית,
אלא טובה יותר גם מנקודת מבט כלכלית.
ובכן מקום טוב להתחיל בו הוא עם פסולת.
היא בטוח לא עולה כמו נפט,
והיא קיימת בשפע,
כמו שאני מקווה שהצלחתם להבין דרך התמונות.
ומכיוון שאנחנו לא מפרקים את הפלסטיקים לכדי מולקולות
ומחברים אותם מחדש,
אנחנו משתמשים בגישה מקורבת לכרייה בכדי להוציא את החומרים.
אנחנו הורדנו בצורה משמעותית את עלות ההון
בציוד במפעלינו.
אנחנו חוסכים אנרגיה בכמויות גדולות.
אני לא יודע כמה עוד פרויקטים על כדור הארץ ברגע זה
יכולים לחסוך 80 עד 90 אחוזים מהאנרגיה
בהשוואה לייצור דבר מה בדרכו המקורית.
ובמקום לשחרר כמה מאות מיליוני דולרים
בכדי לבנות מפעל כימי
אשר רק ייצר סוג אחד של פלסטיק למשך תקופת קיומו,
המפעלים שלנו יכולים לייצר כל סוג של פלסטיק שאנחנו מאכילים אותם.
ואנחנו מייצרים תחליף
עבור הפלסטיק שמיוצר מפטרוכימיה.
הלקוחות שלנו נהנים
מחיסכון אדיר ב- CO2.
הם מצליחים לסגור את המעגל עם המוצר שלהם.
והם מצליחים לייצר יותר מוצרים ברי קיימא.
בזמן הקצר שנותר לי,
אני רוצה לתת לכם טעימה קטנה בכדי להבין כיצד אנו עושים זאת.
זה מתחיל עם מחזרי המתכת שלנו אשר גורסים את החפצים שלנו לחתיכות מאוד קטנות.
הם מוציאים וממחזרים את המתכות
והם משאירים מאחור את מה שנקרא משקע גרוס - זוהי הפסולת שלהם --
תערובת מורכבת מאוד של חומרים,
אך בעיקרם פלסטיק.
אנחנו מוציאים את כל אשר אינו פלסטיק,
כמו המתכות שהתפספסו, אריגים, קצף, גומי,
עץ, זכוכית, נייר, מה שלא תרצו.
מדי פעם אפילו חיה מתה, לצערנו הרב.
וזה הולך אל החלק הראשון של התהליך שלנו כאן, שהוא יותר כמו מיחזור מסורתי.
אנחנו מסננים את החומר, אנחנו משתמשים במגנטים,
אנחנו משתמשים בסיווג אוויר.
זה נראה כמו מפעל השוקולד של ווילי וונקה בשלב זה.
בסופו של התהליך הזה, יש לנו תערובת פלסטיק מורכבת:
סוגים שונים של פלסטיקים
ודרגות שונות של פלסטיקים.
אלו עוברים לחלק יותר מתוחכם בתהליך שלנו,
ותהליך ההפרדה הרב שכבתי המורכב מתחיל.
אנחנו טוחנים את הפלסטיק לכדי הגודל של הציפורן הקטנה שלכם.
אנחנו משתמשים בתהליך אוטומטי מורכב
בכדי לברור את הפלסטיקים,
לא רק לפי סוג אלא לפי דרגה.
ובסופו של התהליך הזה
יוצאים פתיתים קטנים של פלסטיק:
סוג אחד, דרגה אחת.
אז אנו משתמשים בברירה חזותית לברור לפי הצבע של החומר הזה.
אנחנו מערבבים אותו בממגורות בעלות תכולה של 22 אלף קילוגרם.
אנחנו דוחפים את החומר הזה אל תוך מכבשי-שיחול, שם אנו ממיסים אותו,
דוחפים אותו דרך חורי שבלונה קטנים,
היוצרים רצועות פלסטיק דמויות ספגטי.
ואנו קוצצים את הרצועות האלו
למה שנקרא כדוריות.
וזה הופך להיות המטבע של עולם תעשיית הפלסטיקים.
זהו אותו חומר
שאתם הייתם משיגים מנפט.
והיום,
אנחנו מייצרים את זה מהחפצים הישנים שלכם,
וזה הולך הישר אל תוך החפצים החדשים שלכם.
(מחיאות כפיים)
אז עכשיו, במקום שחפציכם יגיעו
אל מורד גבעה במדינה מתפתחת
או שיהפכו פשוטו כמשמעו לעשן,
אתם יכולים למצוא את חפציכם הישנים
שוב על שולחנכם בחלק ממוצרים חדשים,
במשרדכם,
או בחזרה בעבודה בביתכם.
ואלו הם רק כמה דוגמות
של חברות הקונות את הפלסטיקים שלנו,
המחליפות פלסטיק בתולי,
בכדי לייצר את המוצרים החדשים שלהם.
אז אני מקווה ששיניתי את הדרך בה אתם מסתכלים על
לפחות חלק מהחפצים שבחייכם.
אנחנו לקחנו את הרמזים שלנו מאמא אדמה.
אמא אדמה מבזבזת מעט מאוד,
משתמשת בשנית בכמעט כל דבר.
ואני מקווה שתפסיקו לראות את עצמכם כצרכנים --
זוהי תווית שתמיד תיעבתי בכל חיי --
וחישבו על עצמכם כמשתמשים במשאבים בצורה אחת,
עד אשר הם יוכלו להיהפך לצורה אחרת
לשימוש אחר בזמן מאוחר יותר.
ולבסוף, אני מקווה שתסכימו איתי
ותשנו את חוק העולל האחרון רק במעט
ל: "אם זה שבור, זה החפץ של מייק."
תודה לכם על זמנכם.
(מחיאות כפיים)