Pat Mitchell: Aká je to brošňa?
Madeleine Albright: To je rozbitá sklenená stena (metafora pre prekážky kladené ženám na vyšších pozíciách, pozn.prekl.)
PM: Oh.
Povedala by som, že to je dobrý výber na TEDWomen.
MA: Keď ráno vstanem, väčšinu času strávim tým,
že sa snažím prísť na to, čo sa stane.
Ale táto tradícia brošní by nikdy nezačala
nebyť Saddáma Husseina.
Poviem vám, čo sa stalo.
Šla som do OSN ako ambasádorka.
Bolo po vojne v Zálive.
A ja som bola poverená ambasádorka.
Dočasné prímerie vyústilo
do série rezolúcií o sankciách
a mojou úlohou bolo neustále hovoriť
o Saddámovi Husseinovi hrozné veci,
ktoré si zaslúžil -- zaútočil na ďalšiu krajinu.
A z ničoho nič sa v novinách v Bagdade objavila báseň,
ktorá ma prirovnávala k mnohým veciam,
medzi inými k hadovi.
A ja som náhodou mala brošňu s hadom.
A tak som si ju dala, keď sme sa rozprávali o Iraku.
(Smiech)
Keď som sa potom šla stretnúť s tlačou,
všimli si ju a spýtali sa, "Prečo máte na sebe brošňu s hadom?"
Povedala som, "Pretože ma Saddám Hussein prirovnal k hadovi."
Pomyslela som si, toto je zábava.
A tak som si kúpila veľa brošní,
ktoré odrážali to,
čo som si myslela, že budeme v daný deň robiť.
Takže tak to celé začalo.
PM: Aká veľká je tá zbierka?
MA: Dosť veľká.
Teraz je na cestách.
Práve teraz v Indianopolise,
ale bola aj v Smithsoniane (vzdelávacia inštitúcia, pozn.prek.).
Sprevádza ju kniha s názvom "Tajná reč brošní".
(Smiech)
PM: To je dobrý nápad.
Pamätám si, že keď ste sa stali ako prvá žena
ministerkou zahraničných vecí,
vždy boli plné noviny toho,
čo ste mali oblečené,
ako ste vyzerali --
čo sa stáva mnohým ženám,
hlavne ak sú prvé v danej pozícii.
Ako ste to vnímali?
MA: Nuž, dosť ma to rozčuľovalo,
pretože nikto neopisuje, čo má oblečené muž.
Ale ľudia si všímali, čo mám na sebe ja.
Zaujímavé bolo,
že predtým, ako som šla do New Yorku ako ambasádorka OSN,
rozprávala som sa s Jeane Kirkpatrickovou, ktorá bola ambasádorkou predo mnou,
a ona povedala, "Musíš sa zbaviť toho profesorského oblečenia.
Musíš vyzerať ako diplomat."
To mi prinieslo množstvo príležitostí na nákupy.
Ale aj tak, stále tam boli rôzne otázky typu
mali ste klobúk? A aká dlhá bola vaša sukňa?
Jedna z vecí --
možno si pamätáte, že Condoleezza Riceová mala raz obuté čižmy
a veľmi ju za to kritizovali.
Žiadneho muža takto nekritizujú. Ale to je najmenší problém.
PM: My všetci, muži aj ženy,
hľadáme spôsoby, ako nájsť svoju úlohu,
a potom ju plniť tak, aby sme zmenili svet
a ovplyvnili budúcnosť.
Ako ste udržiavali rovnováhu
medzi tvrdou diplomatkou
a silným hlasom tejto krajiny
pre zvyšok sveta
a ako ste vnímali svoju rolu
starostlivej matky, starej mamy.
Ako ste to zvládali?
MA: Bolo zaujímavé, keď sa ma spýtali,
aké to je byť prvou ženou v pozícii ministra zahraničných vecí
pár minút po tom, ako ma vymenovali.
Povedala som, "Ženou som už 60 rokov,
ale ministerkou som len pár minút."
Takže sa to vyvíjalo.
(Smiech)
Ale milovala som byť ženou.
Čo sa stalo --
a myslím, že niektorí ľudia z publika
sa s tým stotožnia --
šla som na svoju prvú schôdzu v OSN.
A tam to všetko začalo,
pretože to je veľmi mužská organizácia.
Sedím tam -- v Bezpečnostnej rade OSN je 15 členov --
takže 14 mužov tam sedí a pozerá na mňa,
a ja som si pomyslela -- veď viete, aké sme.
Chcela som zachytiť ovzdušie v miestnosti,
zistiť, či sa ľuďom páčim,
rozmýšľala som, či sa mi podarí povedať niečo inteligentné.
A zrazu mi napadlo, počkaj chvíľu.
Pred sebou mám značku "Spojené štáty".
A ak dnes nič nepoviem,
potom nebude vypočutý hlas Spojených štátov.
To bolo prvýkrát, keď som mala ten pocit,
že sa musím odosobniť
od svojho normálneho, hanblivého ženského režimu
a rozhodla som sa, že musím hovoriť v mene svojej krajiny.
A to sa stalo viackrát pri rôznych príležitostiach,
ale naozaj si myslím, že byť ženou bola obrovská výhoda
v mnohých ohľadoch.
Myslím si, že sme omnoho lepšie
v osobných vzťahoch
a máme schopnosť
povedať to, ako to je, keď je to potrebné.
Ale musím vám povedať, moja najmladšia vnučka,
keď mala sedem rokov minulý rok,
povedala svojej mame, mojej dcére,
"Čo je také skvelé na tom, že stará mama Maddie bola ministerkou zahraničných vecí?
Len dievčatá sú ministerkami zahraničných vecí."
(Smiech)
(Potlesk)
PM: Pretože za jej života -- (MA: To tak bolo.)
PM: Aká zmena to je.
Počas svojich ciest po celom svete,
a cestujete často,
ako pristupujete
k tomuto globálnemu rozprávaniu o príbehoch žien a dievčat?
Ako na tom sme?
MA: Myslím, že sa to pomaly mení,
ale je jasné, že v mnohých krajinách
sa ešte nič nezmenilo.
A preto musíme mať na mysli,
že hoci mnohé z nás mali obrovské príležitosti --
Pat, ty si jedna z najlepších vo svojom odbore --
na svete je mnoho žien,
ktoré nie sú schopné
postarať sa sami o seba
a pochopiť, že ženy musia pomáhať ženám.
A tak som sa rozhodla --
a pozrela som sa na to
z pohľadu národnej bezpečnosti --
keď som bola ministerkou, rozhodla som sa,
že problémy žien budú ústredným problémom v americkej zahraničnej politike,
a nielen preto, že som feministka,
ale preto, že verím, že spoločnosti sú na tom lepšie,
keď sú ženy politicky a ekonomicky silné,
že správne hodnoty sa posúvajú ďalej,
že úroveň zdravia je lepšia,
vzdelávanie je na tom lepšie,
a ekonomická prosperita sa zvyšuje.
Myslím, že to stojí za to --
tie, ktoré žijeme v krajinách,
kde máme ekonomický a politický hlas --
že potrebujeme pomáhať iným ženám.
A naozaj som sa tomu oddala,
aj v OSN aj ako ministerka zahraničných vecí.
PM: Aké boli reakcie na to,
že si z toho spravila ústredný problém zahraničnej politiky?
MA: Niektorí ľudia
si mysleli, že je to nedôležitý a ľahký problém.
Ja si myslím,
že problémy žien sú tie najťažšie,
pretože tie sa zaoberajú životom a smrťou
v rôznych ohľadoch --
a pretože, ako som povedala,
je to základom toho, ako nad vecami uvažujeme.
Napríklad,
niektoré z vojen, ktoré prebiehali,
keď som bola v úrade,
v mnohých z nich boli ženy hlavnými obeťami.
Napríklad, keď som začala,
boli vojny na Balkáne.
Ženy v Bosne boli znásilňované.
Potom sa nám podarilo vytvoriť tribunál pre vojnové zločiny,
ktorý sa zaoberal len týmito prípadmi.
A mimochodom, jednou z vecí, ktorú som urobila,
hneď ako som prišla do OSN,
keď som tam bola, bolo v OSN 183 krajín.
Dnes ich je 192.
Bolo to asi prvýkrát, čo som si nemusela variť obed.
Povedala som svojmu asistentovi,
"Pozvite všetky ženy, ktoré dlhodobo reprezentujú svoje krajiny."
A myslela som si, že keď vojdem do svojho apartmánu,
bude tam kopa žien.
Prišla som tam a bolo tam šesť žien, šesť zo 183.
Krajiny, ktoré reprezentovali ženy, boli
Kanada, Kazachstan, Filipíny,
Trinidad Tobago, Jamajka,
Lichtenštajnsko a ja.
A keďže som Američanka, rozhodla som sa založiť klub.
(Smiech)
Založili sme ho,
nazvali sme sa G7.
(Smiech)
PM: G7 ako girl seven? (MA: Ako sedem dievčat.)
MA: A lobovali sme
v mene práv žien.
Podarilo sa nám dostať na tribunál vojnových zločinov
dve sudkyne.
A ony boli schopné
vyhlásiť znásilnenie ako vojnovú zbraň,
ako zbraň proti ľudskosti.
(Potlesk)
PM: Keď sa pozrieme na svet
a vidíme, v mnohých prípadoch --
určite v západnom svete --
sa ženy prebíjajú na vedúce pozície,
a aj v iných oblastiach
sa rúcajú bariéry,
ale stále je tu tak veľa násilia,
tak veľa problémov,
ale je počuť čoraz viac žien
pri vyjednávacích stretnutiach.
Vy ste sa zúčastňovali na vyjednávaniach,
keď tam nebolo veľa žien, keď ste tam boli vy --
možno ešte jedna, dve ženy.
Veríte tomu a môžete nám povedať prečo
to môže znamenať významný posun
vo veciach ako násilie,
mier a konflikty a mierové dohody
na udržateľnej úrovni?
MA: No myslím si, že keď je tam viac žien,
tak sa zmení tón rozhovoru,
a tiež cieľ konverzácie.
Ale to neznamená, že celý svet
by na tom bol oveľa lepšie,
ak by ho viedli len ženy.
Ak si to myslíte, tak ste zabudli, ako to bolo na strednej.
(Smiech)
Ale podstatné je,
že určitým spôsobom,
keď je pri vyjednávaní viac žien,
je tam snaha
pochopiť druhú stranu.
Napríklad, keď som šla do Burundi,
vzali sme ženy z národov Tutsi a Hutu
a rozprávali sme sa s nimi o problémoch,
ktoré boli v Rwande.
A myslím si, že schopnosť žien
vžiť sa --
vieme sa lepšie vcítiť do kože druhého
a máme viac empatie.
To pomáha a je oporou,
keď je v miestnosti viac žien.
Keď som bola ministerkou,
ministerkami zahraničných vecí bolo len 13 žien.
A tak to bolo milé, keď sa niektorá ukázala.
Napríklad, ona je teraz prezidentkou Fínska,
ale Tarja Halonen bola ministerkou zahraničia Fínska
a do určitej miery aj hlavou Európskej Únie.
A to bolo naozaj skvelé.
Myslím si, že pochopíte prečo.
Šli sme na stretnutie
a muži v mojej delegácii,
keď som povedala, "Cítim, že by sme s tým mali niečo urobiť,"
povedali, "Čo tým myslíte, že to cítite?"
A potom si Tarja sadla oproti mne.
A zrazu sme sa rozprávali o kontrole zbraní
a ona povedala, "Cítim, že by sme mali urobiť toto."
A moji kolegovia to zrazu pochopili.
Naozaj to pomáha
mať určitý kritický počet žien
v pozíciach zahraničnej politiky.
Ďalšia vec, ktorá je podľa mňa dôležitá:
Často nie je politika národnej bezpečnosti
len o zahraničnej politike,
ale o rozpočtoch, o rozpočtoch pre vojsko,
a ako sa vyvíjajú dlhy krajín.
A ak máte ženy
na rozličných pozíciách v zahraničnej politike,
môžu podporovať jedna druhú,
keď sa rozhoduje o rozpočtoch v ich krajinách.
PM: Ako teda dosiahneme
túto rovnováhu, ktorú vo svete hľadáme?
Viac ženských hlasov v politike?
Viac mužov, ktorí veria tomu,
že rovnováha je najlepšia?
MA: Napadla mi jedna vec.
Som predsedníčkou organizácie
ktorá sa volá Národný inštitút demokracie
a podporuje ženské kandidátky.
Potrebujeme
pomôcť ostatným krajinám,
vyškoliť ženy
na prácu v politike,
aby zistili, že naozaj môžu
mať a rozvíjať svoju politickú moc.
Tiež potrebujeme podporovať
vznikajúce podniky
a uistiť sa, že ženy si navzájom pomáhajú.
Je jedno príslovie,
ktoré mám veľmi rada,
pretože už mám svoj vek,
a keď som začala so svojou kariérou,
verte tomu alebo nie, mnoho žien ma kritizovalo:
"Prečo nevozíte svoje deti na krúžky?"
alebo "Netrpia vaše deti,
keďže s nimi nie ste stále?"
Myslím si, že máme tendenciu donútiť jedna druhú cítiť sa vinná.
Vlastne si myslím, že "vina" je druhé meno každej ženy.
Potrebujeme
jedna druhej pomáhať.
Mojím mottom je, že v pekle je špeciálne miesto
pre tie ženy, ktoré si nepomáhajú.
(Potlesk)
PM: Ministerka Albrightová, myslím, že vy pôjdete do neba.
Ďakujem, že ste tu dnes s nami.
MA: Ďakujem všetkým. Vďaka Pat.
(Potlesk)