Pat Mitchell: Koja je priča ovog broša?
Madeleine Albright: Ovo je lomljenje staklenog stropa.
PM: Oh.
Ovo je vrlo dobro odabrano, rekla bih, za TEDWomen.
MA: Većinu vremena kada se ustajem ujutro
provedem pokušavajući shvatiti što će se dogoditi.
I nijedna od ovih stvari s broševima se ne bi dogodila
da nije bilo Saddama Husseina.
Reći ću vam što se dogodilo.
Krenula sam prema Ujedinjenim Narodima kao ambasadorica.
I to je bilo nakon Zaljevskog rata.
A ja sam bila upućena ambasadorica.
Prekid vatre je bio preveden
u niz sankcijskih rezolucija
i moje upute
su bile neprestano govoriti stvarno užasne stvari o Saddamu Husseinu,
što je on i zaslužio -- on je napao drugu zemlju.
I odjednom, pjesma se pojavila u novinama u Baghdadu
uspoređujući me s mnogim stvarima,
ali između ostaloga i s gujom.
A ja sam imala broš s likom zmije.
I nosila sam je kada smo pričali o Iraku.
(Smijeh)
I kada sam izašla na susret s novinarima,
odmjerili su me rekavši, "Zašto nosite taj broš s likom zmije?"
Odogovorila sam, "Zato što me Saddam Hussein usporedio s gujom".
Tada sam pomislila kako je ovo zabavno.
I izašla sam i kupila mnogo broševa
koji bi zapravo pokazivali
što sam mislila da ćemo raditi taj dan.
I tako je sve to počelo.
PM: I koliko je kolekcija sada velika?
MA: Prilično velika.
Sada putuje.
U ovom trenutku je u Indianapolisu,
ali prije je bila u Smithsonianu.
I u kompletu je s knjigom koja se zove, "Čitaj s mojih broševa".
(Smijeh)
PM: Je li to dobra ideja?
Sjećam se kada ste bili prva žena
kao državna tajnica
i bilo je uvijek dosta razgovora
o tome što ste nosili,
kako ste izgledali --
stvari koje se događaju mnogim ženama,
naročito ako su prve na nekom položaju.
Što mislite o svemu tome?
MA: Pa, to je zapravo prilično iritantno
zato što nitko nikada ne govori o tome što muškarac nosi.
Ali ljudi su obraćali pozornost na odjeću koju sam ja imala.
Što je bilo zanimljivo je to da,
prije nego sam otišla u New York kao UN-ova ambasadorica,
pričala sam s Jeane Kirkpatrick koja je bila ambasadorica prije mene
i ona je rekla, "Moraš se riješiti svoje profesorske odjeće.
Idi van i izgledaj kao diplomatkinja".
To mi je dalo dosta prilika da idem u kupovinu.
Ali ipak, bilo je svih vrsta pitanja
kao, jesi li nosila šešir? Koliko je kratka tvoja suknja?
I jedna od stvari --
ako se sjećate kada je Condoleezza Rice jednom prigodom nosila čizme,
bila je kritizirana zbog toga.
Nijedan muškarac nije nikada kritiziran. Ali to je najmanji dio toga.
PM: To je, za sve nas, muškarce i žene,
traženje načina na koji definiramo naše uloge,
radeći s njima na način da učinimo razliku u svijetu
i oblikujemo budućnost.
Kako ste baratali tom ravnotežom
između žilave diplomatkinje
i snažnog glasa ove zemlje
ostatku svijeta
i kako ste se osjećali kao
kao majka, kao baka.
I kako ste rukovali time?
MA: Bilo je zanimljivo kada su me pitali
kako je biti prva ženska državna tajnica
nekoliko minuta nakon što su me imenovali.
Ja sam odgovorila, "Pa, bila sam žena 60 godina,
ali državna tajnica sam tek nekoliko minuta".
Tako da je evoluiralo.
(Smijeh)
Ali u osnovi, ja volim biti žena.
I što se dogodilo --
mislim kako će biti nekoliko ljudi u publici
koji će se prepoznati u ovome --
otišla sam na svoj prvi sastanak, prvo u UN.
I tada je sve to počelo,
zato što je to organizacija puna muškaraca.
I ja sam sjedila tamo -- bilo je 15 članova Odbora za sigurnost --
i tako je 14 muškaraca sjedilo buljeći u mene
i ja sam mislila -- znate kakvi smo svi mi.
Želite se malo priviknuti na prostoriju
i da vas ljudi zavole
i želite reći nešto inteligentno.
I samo odjednom sam se sjetila, pa čekaj malo.
Ja sjedima iza znaka na kojem piše "Sjedinjene Države".
I ako ne progovorim danas,
tada se glas Sjedinjenih Država neće čuti.
I to je bilo prvi put da sam imala taj osjećaj
kako se trebam odvojiti od svoje normalne sebe
u svom normalnom, bojažljivom ženskom stilu
i da trebam odlučiti da ću govoriti u ime naše zemlje.
I to se dogodilo puno puta,
ali mislim kako je bila velika prednost u puno stvari
u tome što sam žena.
Mislim kako smo mi bolje
kada se radi o osobnim vezama
i da očito imamo mogućnost
govoriti onako kako treba kada je to potrebno.
Ali moram vam reći, moja najmlađa unuka,
kada je prošle godine navršila sedam godina,
rekla je svojoj majci, mojoj kćeri,
"Što je tako bitno u tome da je baka Maddie Državna tajnica?"
Samo žene su Državne tajnice".
(Smijeh)
(Pljesak)
PM: Zato što u njezinom životu -- (MA: To bi bilo tako.)
PM: Koja je to promjena.
Sada kada putujete diljem svijeta,
i to redovito,
kako procjenjujete
globalnu temu oko priče o ženama i djevojkama?
Gdje smo mi?
MA: Mislim kako se polako mijenjamo,
ali očito postoje velika područja
u zemljama gdje se ništa nije promijenilo.
I stoga to znači kako to moramo zapamtiti
dok su mnoge od nas imale ogromne prilike --
i Pat, ti si bila pravi vođa u svom području --
i postoji puno žena
koje nisu sposobne
brinuti o sebi
i shvatiti kako žene moraju pomagati drugim ženama.
I ono što sam osjećala --
i gledala sam na to
iz perspektive nacionalne sigurnosti --
kada sam bila državna tajnica, odlučila sam
kako problemi žena moraju biti središte američke vanjske politike,
ne samo zato jer sam feministkinja,
već zato jer vjerujem kako bi društva bila bolja
kada bi žene bile politički i ekonomski osnažene,
te vrijednosti se zatim prenose,
stanje zdravstva bi bilo bolje,
obrazovanje bi bilo bolje,
ekonomski prosperitet bi bio veći.
Mislim kako nam to dolikuje --
i one od nas koje žive u različitim državama
gdje imamo ekonomski i politički glas --
mislim kako moramo pomoći drugim ženama.
Ja sam se tome stvarno posvetila
i kod UN-a i zatim kao državna tajnica.
PM: Jesu li vas odguravali
kada ste željeli to postaviti kao centralni dio vanjske politike?
MA: Neki ljudi.
Mislim kako su oni mislili kako je to lagan problem.
Na kraju sam zaključila
da su ženski problemi najteži,
jer su one te koje imaju veze sa životom i smrću
u toliko mnogo pogleda --
i zbog toga, kao što sam rekla,
to je zbilja bitno u načinu na koji razmišljamo o stvarima.
Sada, na primjer,
u nekim ratovima koji su trajali
dok sam ja bila u uredu,
većinom su žene bile glavne žrtve.
Na primjer, kada sam počela,
trajao je rat na Balkanu.
Žene u Bosni su bile silovane.
Uspjeli smo osnovati tribunal za ratne zločine
koji će se baviti točno tim vrstama problema.
Uostalom, jedna od stvari koje sam napravila u toj fazi
je, kada sam došla u UN
i kada sam bila tamo, 183 zemlje su bile članice UN-a.
Sada ih je 192.
Ali to je bio jedan od prvih puta kada si nisam sama trebala kuhati ručak.
Stoga sam rekla svojoj asistentici,
"Pozovi i ostale žene trajne predstavnice".
Mislila sam kada dođem u svoj stan
kako će tamo biti puno žena.
Kada sam došla, tamo je bilo šest drugih žena, od njih 183.
Zemlje koje su imale ženske predstavnice
su bile Kanada, Kazakhstan, Filipini,
Trinidad Tobago, Jamajka,
Lihtenštajn i ja.
Zato što sam Amerikanka, odlučila sam sazvati sastanak.
(Smijeh)
I organizirale smo ga
i nazvale smo se G7.
(Smijeh)
PM: Je li to cura sedam? (MA: Cura sedam.)
MA: I lobirale smo
u korist ženskih prava.
Uspjele smo dovesti dvije ženske sutkinje
na taj tribunal za ratne zločine.
I što se tada dogodilo
jest to da su bile sposobne izjaviti kako je silovanje ratno oružje,
kako je to protiv ljudskosti.
(Pljesak)
PM: Dakle, kada pogledate širom svijeta
i vidite kako u mnogo slučajeva --
naročito u zapadnom svijetu --
žene evoluiraju na više vodećih pozicija
i čak na drugim mjestima
neke barijere su srušene,
ali još uvijek postoji toliko mnogo nasilja,
još uvijek toliko mnogo problema,
a ipak čujemo kako ima sve više žena
za pregovaračkim stolovima.
Tada ste se nalazili za tim pregovaračkim stolovima
kada drugih nije bilo, kada ste možda bili vi --
jedan glas, možda jedan ili dva druga.
Vjerujete li i možete li nam reći zašto,
će doći do značajnog preokreta
u stvarima poput nasilja
i mira i sukoba i rješenja
na održivoj bazi?
MA: Pa ja mislim, kada ima više žena,
ton samog razogovora se mijenja
i ciljevi razgovora se mijenjaju.
Ali to ne znači kako bi cijeli svijet
bio puno bolji
kada bi ga u potpunosti vodile žene.
Ako mislite to, zaboravili ste na srednju školu.
(Smijeh)
Zaključak
je da postoji način,
kada je više žena za stolom,
postoji težnja
da se razvije neko razumijevanje.
Dakle, na primjer, ono što sam učinila kada sam otišla u Burundi,
sazvali bi Tutsi i Hutu žene zajedno
kako bi popričali o nekim od problema
koji su se dogodili u Ruandi.
Stoga mislim kako je sposobnost žena
da se stave --
mislim kako smo bolje u pokušaju da stavimo sebe u položaj drugih
i da imamo više suosjećanja.
Mislim kako to pomaže u terminima podrške
ukoliko ima drugih žena u prostoriji.
Kada sam bila Državna tajnica,
bilo je samo 13 drugih žena ministrica vanjske politike.
I stoga je bilo lijepo kada bi se jedna od njih pojavila.
Na primjer, ona je sada predsjednica FInske,
ali Tarja Halonen je bila ministrica vanjskih poslova Finske
i na određenoj razini, vođa Europske Unije.
I to je bilo doista odlično.
Jer jednu od stvari mislim kako ćete shvatiti.
Otišli smo na sastanak
i muškarci u mojoj delegaciji,
kada bih ja rekla, "Pa osjećam kako bi morali nešto napraviti po tom pitanju",
oni bi rekli, "Kako to mislite, vi osjećate?"
I tada je Tarja sjedila preko puta mog stola.
I odjednom smo pričale o kontroli naoružanja
i ona je rekla, "Pa osjećam kako bismo to trebali učiniti".
I svi moji muški kolege odjedno su shvatili.
Ali mislim kako doista pomaže
imati kritičnu masu žena
na nizu poziciju u vanjskoj politici.
Druga stvar za koju mislim kako je doista važna:
dosta državne sigurnosne politike
nije samo o vanjskoj politici,
nego je i o budžetima, vojnim budžetima
i kako riješiti dugove zemalja.
Stoga ako imate žene
na različitim mjestima u vanjskoj politici
one mogu pružiti potporu jedna drugoj
kada se donose odluke o budžetu u njihovim zemljama.
PM: Dakle, kako postignemo
tu ravnotežu kojoj stremimo u svijetu?
Više ženskih glasova za stolom?
Više muškaraca koji vjeruju
kako je ravnoteža najbolja?
MA: Pa ja mislim kako jedna od stvari:
Predsjednica sam odbora organizacije
zvane Nacionalni demokratski institut
koji radi kako bi pružio podršku ženama kandidatkinjama.
Mislim kako trebamo
pružiti pomoć u drugim zemljama
kako bi trenirali žene
da budu u političkom uredu,
da otkriju kako zapravo mogu
razviti političke glasove.
Isto tako mislim kako trebamo pružati podršku
kada se poduzeća stvaraju
i samo omogućiti da žene mogu pomagati jedne drugima.
Sada, imam jednu izreku,
koje se jako dosljedno držim,
jer sam u određenim godinama
gdje, kada sam započela svoju karijeru,
vjerovali ili ne, bile druge žene koje su me kritizirale:
"Zašto ne čekaj u redu za javni prijevoz?"
ili "Ne pate li tvoja djeca
jer nisi s njima cijelo vrijeme?"
I mislim kako imamo tendenciju učiniti jedna drugu da se osjećamo krivima.
Zapravo, mislim kako je "krivnja" srednje ime svake žene.
I stoga mislim kako je ono što se treba dogoditi
da trebamo pomoći jedne drugima.
A moj moto je kako postoji posebno mjesto u paklu
za žene koje ne pomažu jedne drugima.
(Pljesak)
PM: Pa državna tajnice Albright, vjerujem kako ćete vi otići u raj.
Hvala vam što ste se nam pridružili danas.
MA: Hvala svima. Hvala Pat.
(Pljesak)