אתם לומדים במשך שבועות למבחן חשוב.
ביום הגדול, אתם מחכים במתח בזמן שהמורה מחלקת את הבחינות.
במהלך המבחן אתם מתבקשים להגדיר "אטרקסיה."
זה נשמע לכם מוכר, אבל המוח שלכם מתרוקן.
מה קרה?
התשובה נמצאת ביחס המורכב
בין לחץ וזיכרון.
יש הרבה סוגים ורמות של לחץ
וסוגים שונים של זיכרון,
אבל אנחנו נתמקד באיך לחץ לטווח קצר
משפיע על הזיכרון שלכם לעובדות.
כדי להתחיל, יעזור לנו להבין איך הזיכרון הזה עובד.
עובדות שאתם קוראים, שומעים או לומדים
הופכות לזכרונות דרך שלושה שלבים עיקריים.
ראשית מגיעה הרכישה:
הרגע בו אתם נתקלים בפיסת מידע חדשה.
כל חוויה חושית מפעילה סט יחודי של אזורים במוח.
כדי להפוך לזיכרון מתמשך,
החוויות החושיות האלו
צריכות להתגבש על ידי ההיפוקמפוס,
שמושפע מהאמיגדלה,
שמדגישה חוויות המקושרות לרגשות חזקים.
ההיפוקמפוס מקודד את הזכרונות,
כנראה על ידי חיזוק החיבורים הסינפטיים
שמעוררים במהלך החוויה החושית המקורית.
ברגע שהזיכרון קודד,
אפשר לזכור, או לשלוף אותו, מאוחר יותר.
זכרונות נאגרים בכל רחבי המוח,
והאונה המצחית, כנראה, קוראת לשליפתם.
אז איך לחץ משפיע על כל אחד מהשלבים האלה?
בשני השלבים הראשונים,
לחץ מתון יכול למעשה לעזור לחוויות שלכם להיכנס לזיכרון.
המוח שלכם מגיב לגירויים מלחיצים
על ידי שחרור הורמונים בשם קורטיקו-סטרואידים,
שמפעילים תהליך של זיהוי איומים
ותגובה לאיומים באמיגדלה.
האמיגדלה גורמת להיפוקמפוס שלכם
לגבש את החוויה המלחיצה לזיכרון.
בינתיים, שטף הקורטיקו-סטרואידים מהלחץ
מעורר את ההיפוקמפוס שלכם,
וגורם גם כך לזיכרון להתגבש.
אבל למרות שקצת לחץ יכול לעזור,
לחץ קיצוני וכרוני עלול להביא לתוצאה ההפוכה.
חוקרים בחנו זאת על ידי הזרקת הורמוני לחץ לחולדות.
כשהם הגבירו בהדרגה את מינון הקורטיקו-סטרואידים,
ביצועי העכברושים במבחני הזיכרון עלו בהתחלה,
אבל נפלו במינונים גבוהים יותר.
בבני אדם, אנחנו רואים השפעות חיוביות דומות בלחץ מתון.
אבל הן מתרחשות רק כשהלחץ קשור למשימת הזיכרון --
אז בעוד לחץ זמן יכול לעזור לכם לזכור רשימה,
אם חברה תפחיד אתכם, זה לא יעזור.
והשבועות, החודשים, או אפילו השנים
של הפרשת קורטיקו -סטרואידים מתמשכת שנגרמת מלחץ כרוני
יכולה לפגום בהיפוקמפוס
ולהפחית את יכולתכם ליצור זכרונות חדשים.
זה יהיה נחמד אם לחץ מתון יעזור לנו גם לזכור עובדות,
אבל למרבה הצער, ההיפך הוא הנכון.
פעולת הזיכרון מסתמכת על האונה הקדם מצחית,
ששולטת במחשבה, קשב, והיגיון.
כשקורטיקו-סטרואידים מעוררים את האמיגדלה,
האמיגדלה מדכאת, או מפחיתה,
את פעילות האונה הקדם מצחית.
הדיכוי נועד לאפשר לתגובת ההילחם/ברח/קפא
להשתלט על מחשבות איטיות והגיוניות במצבים מסוכנים.
אבל הוא יכול גם לגרום לתופעות לא רצויות
המרוקנות את המוח בזמן מבחן.
ואז ניסיון ההיזכרות יכול להלחיץ בעצמו,
מה שמוביל למעגל אכזרי של שחרור של קורטיקו-סטרואידים נוספים
ולסיכוי עוד יותר קטן להיזכר.
אז מה אתם יכולים לעשות כדי להפוך את הלחץ ליתרון
ולהישאר רגועים ומרוכזים כשזה הכי חשוב?
ראשית, אם אתם יודעים שמתקרב מצב מלחיץ כמו מבחן,
נסו להתכונן בתנאים דומים לסביבה המלחיצה.
חידושים יכולים להלחיץ.
מענה על שאלות אימון תחת לחץ זמן,
או ישיבה ליד שולחן במקום על הספה,
יכולים להפחית את רגישות תגובת הלחץ שלכם
למצבים דומים במהלך המבחן עצמו.
פעילות גופנית היא כלי עזר נוסף.
הגברת קצב הלב והנשימה
קשורה לשינוים כימיקליים במוח שלכם
שעוזרים להפחית חרדה ולשפר את רווחתכם הנפשית.
מקובל גם לחשוב שהתעמלות סדירה משפרת תבניות שינה,
מה שיכול לעזור לכם בלילה לפני המבחן.
וביום המבחן עצמו,
נסו לקחת נשימות עמוקות כדי לנטרל את תגובת הלחם/ ברח/ קפא שלכם.
אימוני נשימות עמוקות הראו הפחתה מדידה בחרדת בחינות
בקבוצות שנעות מילדי כיתה ג' ועד לסטודנטיות לסיעוד.
אז בפעם הבאה שאתם מרגישים שמוחכם מתרוקן ברגע קריטי,
קחו נשימה עמוקה עד שתזכרו באטרקסיה:
מצב של רוגע, נטול חרדה.