(Muzika:"Hodajte kroz vodu", Ela Dženkins)
Hodajte kroz vodu
Hodajte kroz vodu, deco
Hodajte kroz vodu
Bog će da uznemiri vodu
O, zašto ne hodate kroz vodu
Hodajte kroz vodu
Bog će da uznemiri vodu
Vidite li čoveka u belom
Bog će da uznemiri vodu
Izgleda kao čovek Izraelita
Bog će da uznemiri vodu
Hodajte kroz vodu
Hodajte kroz vodu, deco
Hodajte kroz vodu
Bog će da uznemiri vodu
Vidite čoveka u crvenom
Bog će da uznemiri vodu
Izgleda kao čovek kojeg je Mojsije vodio
Bog će da uznemiri vodu
Hodajte kroz vodu
Hodajte kroz vodu, deco
Hodajte kroz vodu
Bog će da uznemiri vodu
Nije li moj Gospod izručio Danijela
Danijela, Danijela
Nije li moj Gospod izručio Danijela
Zašto ne i svakog čoveka, onda
Nije li moj gospod izručio Danijela
Danijela, Danijela,
Nije li moj Gospod izručio Danijela
Onda zašto ne i svakog drugog čoveka?
Čovek je pošao na reku
Pošao je da se pomoli
Čovek je pošao na reku
Da spere svoje grehe
Prao je celi dan, prao je celu noć
Prao je dok ga ne zaboleše ruke
Prao je celi dan, prao je celu noć
Sve dok nije mogao više prati
Čovek je pošao na reku
(Muzika prestaje)
(Aplauz)
(Džulijet Blejk) A sada, poželimo dobrodošlicu umetničkom direktoru,
emeritusu Alvin Ejli Američke Akademije Plesnog Teatra
Džudit Džemison.
(Aplauz)
Džudit Džemison: Hvala.
Kako ste svi?
(Publika otpozdravlja)
DžDž: Znate, da ste upravo bili u crkvi?
(Smeh)
Upravo ste videli krštenje, zar ne?
Ovo je iz predvnog komada koji je g. Ejli stvorio 1960.
nazvanog "Otkrovenja".
G. Ejli je sa 29 godina radio koreografiju za ovo remek delo.
Bilo je izvođeno širom sveta i svugde prihvaćeno
jer on je razumeo čovečnost u svima nama.
"Otkrovenja" je meditacija o putovanju koje svi prolazimo u životu
nadajmo se, kao pobednici.
To je bila magija Alvina Ejlija -
znao je da vidi vas, u publici,
da vidi mene, kao plesačicu,
i da vidi vezu između nas,
i stvorio je koreografije koje su nas sve povezivale.
Tako da ste osetili da je pričao vašu priču,
a ja sam osetila da plešem svoju.
Počela sam da plešem sa 6 godina
u Filadelfiji.
Bila sam mršava...
(Smeh)
Crna čokolada,
i dete sa nogama do pazuha.
I moj prvi nastup bio je u plesnoj školi Džudimar
u crvenoj kariranoj majici,
farmerkama sa tregerima, rozim baletankama
i plesali smo uz "I'm an Old Cowhand from the Rio Grande."
Volela sam svaki minut.
Mislim bukvalno sam volela svaki minut toga,
naročito kada sam čula aplauz,
i znala sam odmah, sa 6 godina, rekla sam:
"To je za mene"
(Smeh)
Sa 6 godina ne misliš
da će to biti tvoja životna karijera,
ali to je bilo savršeno u tom momentu.
Otplesala sam svoj put kroz školu i koledž,
i još uvek nisam shvatala da je to ono što želim da radim.
Pošla sam na audiciju,
na kojoj sam bila užasna -
to je jedina audicija koju sam imala u životu -
i kada su me pustili sa audicije -
rekli su "Hvala mnogo" i za mene
je to značilo - prošla sam.
(Smeh)
Potrčala sam stepenicama,
i jedan čovek je sedeo na stepenicama.
Jedva da sam ga primetila.
Bio je posmatrač.
Tri dana kasnije, on me je pozvao
i pitao hoću li da se pridružim Američkom Plesnom Teatru Alvin Ejli.
I tako se desilo, to je to.
Bez drame ili traume.
(Aplauz)
Provela sam 15 godina plešući sa trupom,
a onda sam njome upravljala oko 21 godinu.
Ako si bio crn i Afroamerikacan i plesač
između 1940-ih i 1970-ih,
imao si puno toga da kažeš
jer se tvoj glas nije potpuno čuo
i nisi bio istinski predstavljen.
Alvin Ejli je imao hrabrost,
baš u vreme Pokreta za građanska prava,
da kaže istinu o tome ko smo
da su naša kreativnost i lepota
naša inteligencija, naši talenti
svojstveni deo šarolike američke kulture.
Naša mantra je uvek bila da edukujemo, da zabavimo,
i da podignemo našu publiku.
G. Ejli je verovao da je ples došao od ljudi
i da treba im bude vraćen nazad.
Nismo plesali u vakuumu.
Naša misija je bila da služimo ljudima.
Danas to zovemo dosezanje,
ali to je uvek bio deo toga ko smo bili i ko smo još uvek,
60 godina kasnije, do danas.
Uključivanje publike
uvek je bio važan deo identiteta trupe.
Mi se pitamo za koga mi plešemo?
Zašto plešemo ako ne da pokažemo ljudima šta znači biti čovek
i da se povežemo sa publikom za koju plešemo.
Uvek smo vodili računa da zajednica razume
da je to što radimo deo njihovog nasleđa.
Mi ne radimo ovo samo u Americi,
već širom sveta.
Idemo na turneje češće od bilo koje trupe u svetu.
Nakon što je Nelson Mendela pušten iz zatvora,
pomislila sam, vreme je za put u Južnu Afriku.
I to je stvarno bilo dosezanje.
Išli smo u Johanesburg, Soveto,
i neke druge gradove koji su bili u stvarno užasnom stanju.
I shvatila sam, tamo, rekla sam:
"Evo nas u srcu Majke Afrike,
i pokušavamo da naučimo ove ljude da plešu?"
(Smeh)
Ali njih je zanimalo naše Afroamerikanstvo
i kultura koju smo razvijali poslednjih 400 godina.
Imali smo tuneje širom celog sveta, mnogo puta.
I bilo u Evropi, bilo u Južnoj Americi, Aziji
ili negde drugde
publika je oduševljena i uzbuđena.
Vi ste zvučali oduševljeno i uzbuđeno.
Ponekad sa suzama u očima,
zato što neverbalna komunikacija starno funkcioniše.
I sve je u prihvatanju svakoga.
Alvin nije morao da nam objašnjava
šta se dešavalo u to vreme, šezdesetih i sedamdesetih;
bilo je očigledno zašto radimo taj posao.
Znao je istinu tih vremena,
i nije se plašio da je otkrije kroz ples.
Dodirnuo je sve emocije koje je osetio i koje smo osetili.
Od ljutnje do sreće,
do besa i svega između.
Poznavao nas je.
Uzeo je našu istoriju i pretvorio ju je u moćan ples.
On i ja smo se generacijski preklapali.
Nije bilo potrebe da mnogo razgovaramo,
jer smo implicitno razumeli zajedničku odgovrnost.
Tako, kada me je pitao da preuzmem trupu
pre nego što je preminuo, 1989.
osetila sam se spremnom da nastavim.
Alvin i ja smo bili kao delovi istog stabla.
On, korenje i stablo,
i mi grane.
Ja sam bila njegova muza.
Svi smo bili njegove muze.
Balet "Plač"
koji su možda neki od vas gledali -
sada ćete videti jedan njegov deo -
pravljen je po meni,
i Alvin ga je posvetio svim crnim ženama,
naročito našim majkama.
Kada smo Alvin i ja pošli u studio,
naravno da nije mislio
"Sad kreiram genijalno delo".
Da li znate umetnika koji radi tako nešto?
Ne ideš u studio
da kreiraš išta
sem onog što iskreno izlazi iz tvog srca i duha.
I veruješ da imaš plesača sa kojim to možeš da podeliš.
Mesto proba je sveto mesto
koje ne treba uznemiravati
jer se tu komunicira duhom.
I bolje bi ti bilo da imaš dobru tehniku
da bi mogao da plešeš.
(Smeh)
On je doveo svog Alvina "Plaču", a ja svoju Džudi.
Samo sam radila korake.
I to je bio rođendanski poklon za njegovu majku,
jer nije mogao da priušti opipljivi poklon.
Kada sam igrala po prvi put,
bilo je fizički i emocionalno iscrpljujuće.
Nisam pre toga otplesala ceo balet od početka do kraja.
Komad traje 16 minuta.
Govori o ponosnoj ženi koja je stigla do pakla i nazad,
tokom puta preko Atlantika.
Iscrpljena je,
ona je kraljica,
i u ovom delu videćete njen trijumf.
Uspela je,
i u poslednjem koraku, ona
pobeđuje sve negativno
svojom ogromnom snagom.
U poslednjem koraku, ona kopa u zemlju
i poseže ka nebu...
zato što čisti prostor za sledeće putovanje.
Izvela sam ga 1971.
i još uvek čistimo prostor.
A sad, dozvolite mi za kraj još jednu stvar.
Evo nas u 21. veku,
i dalje u brobi za građanska prava.
Ni dan ne prođe
a da nas nešto ne podseti na neprestanu borbu.
Verujem da ples može uzdići ljudsko iskustvo
iznad reči.
I kada sediš u mraku,
u pozorištu,
i proživljavaš lično iskustvo,
ne osećaš se zatvoreno ili pogrešno shvaćeno.
Osećaš se otvoreno,
živo,
i nadamo se,
inspirisano.
Hvala.
(Aplauz)
(Muzika: "Right on. Be free" od East Harlem)
Želim da idem gde severni vetar duva
Želim da znam što soko zna
Želim da idem gde divlja guska ide
Visoko-leteća ptico, visoko-leteća ptico, odleti
Želim oblake iznad moje glave
Neću krevet iz prodavnice
Ima da živim dok ne umrem
Majko, majko, majko Spasi svoje dete
Baš tako, budite slobodni
Neću krevet iz prodavnice
Baš tako
Hoću oblake iznad glave
Budite slobodni
Nema vremena za strah
Majko, majko, majko spasi svoje dete
(Muzika)
Neću krevet iz prodavnice
Baš tako
Hoću oblake iznad moje glave
Budite slobodni
Nema vremena za strah
Majko spasi svoje dete
Hoću da vidim dugu na nebu
Hoću da gledam oblake dok prolaze
Možda mi smanji teret
Gospode, Gospode, Gospode Gde ću biti sutra veče?
Baš tako
Budite slobodni
Baš tako, budite slobodni
(Muzika prestaje)
(Aplauz)
(Ovacije)
(Aplauz)
(Ovacije)
(Aplauz)