2018-ban már kb. 2,5 milliárd okostelefon-felhasználó volt a világon.
Ha felnyitnánk új telefonjaikat –
ami az eddig legyártott eszközöknek csupán egy kis töredéke –
és alkotóelemeire bontanánk őket,
az kb. 85 000 kg aranyat jelentene,
875 000 kg ezüstöt,
és 40 millió kg rezet.
Hogyan került ez az értékes készlet a telefonjainkba,
és vissza tudjuk-e nyerni őket?
Az arany, az ezüst és a réz valójában csak néhány
abból a 70 kémiai elemből, melyekből egy átlagos okostelefon készül.
Ezeket különböző csoportokra tudjuk bontani,
amelyek közül a legfontosabbak a ritkaföldfémek
és a nemesfémek.
A 17 ritkaföldfém egyébként gyakran előfordul a földkéregben,
és a világon sok helyen megtalálhatóak alacsony koncentrációban.
Ezek az elemek mágneses,
foszforeszkáló
és vezetőképes tulajdonságok széles skálájával rendelkeznek,
ami nélkülözhetetlenné teszi őket a modern technológia számára.
Ebből a 17 ritkaföldfémből
a telefonok és más elektronikai eszközök akár 16-ot is tartalmazhatnak.
Belőlük készül az okostelefon képernyője, szükségesek a színmegjelenítéshez,
a vezetőképességhez,
és a jelzésül szolgáló rezgéseket is ők hozzák létre
sok más egyébbel együtt.
Annak ellenére, hogy ilyen fontosak,
a földből való kinyerésük
nyugtalanító környezeti hatásokkal jár.
A ritkaföldfémek gyakran előfordulnak,
de sok helyen
az alacsony koncentrációjuk miatt nem gazdaságos a kinyerésük.
Sokszor
a kinyerésük külszíni fejtéssel oldható meg,
ehhez pedig hatalmas földterületeket kell letarolni.
A bányászatnak ez a formája természetes élőhelyek sokaságát teszi tönkre,
illetve víz- és légszennyezéssel jár,
ezzel veszélyeztetve a közeli közösségek egészségét.
Az okostelefonok alkotóelemeinek másik csoportja
hasonló környezeti kockázatokkal jár.
Ezek olyan fémek, mint a réz,
ezüst,
palládium,
alumínium,
platina,
volfrám,
ón,
ólom
és az arany.
Bányászunk még magnéziumot,
lítiumot,
szilícium-dioxidot
és káliumot a telefonok gyártásához,
mindez élőhelyek tömeges elpusztításával,
valamint levegő- és vízszennyezéssel társul.
A bányászat aggasztó társadalmi problémákkal is jár,
mint amilyen az emberek és az állatok nagyszabású áttelepítése
az ipari tevékenység érdekében,
valamint a munkások gyakori rossz munkakörülményei.
Végül a telefongyártás kőolajat is igényel,
amely a klímaváltozás egyik fő kiváltója.
Ez szétválaszthatatlanul fonja össze okostelefonjainkat
ezzel a növekvő bolygószintű problémával.
Ráadásul a telefongyártás céljából bányászott alkotóelemek nem végtelenek.
Egy nap egyszerűen csak elfogynak majd,
és még nem mindet tudjuk hatékonyan helyettesíteni.
Ennek ellenére
az okostelefonok száma rendületlenül nő,
2019-re közel hárommilliárd lesz belőlük.
Tehát a telefonjainkban rejlő értékek visszaszerzése
mindinkább szükségszerűvé válik.
Ha van egy régi telefonunk,
vegyünk fontolóra más lehetőségeket, mielőtt eldobnánk.
Hogy csökkentsük a hulladékot, eladományozhatjuk egy szervezetnek,
elvihetjük egy e-hulladéktárolóba,
vagy keressünk egy céget, ami régi modelleket újít fel.
De az újrahasznosító cégeknek is utána kell járnunk.
Úgy, ahogy az okostelefonok gyártása együtt jár
társadalmi és környezeti problémákkal,
ugyanez érvényes a lebontásukra is.
Az e-hulladékot néha szándékosan más országokba exportálják,
ahol olcsó a munkaerő, de rosszak a munkakörülmények.
A munkaerő többségét gyakran nők és gyerekek teszik ki,
akiket alulfizetnek,
nem kapnak oktatást a telefonok biztonságos szétbontásáról,
és olyan elemeknek vannak kitéve, mint az ólom és a higany,
amelyek tartósan károsíthatják az idegrendszerüket.
A telefonhulladék hatalmas lerakóhelyeken is végezheti,
ahol a mérgező kemikáliák a földbe és a vízbe kerülnek,
tükrözve ezzel ezeknek az elemeknek a lelőhelyeinél felmerülő problémákat.
Egy telefon több, mint azt elsőre gondolnánk.
Több ország elemeinek a kompozíciója,
aminek a hatásai globális szinten bontakoznak ki.
Amíg valaki fel nem fedez egy teljesen fenntartható okostelefont,
addig el kell fogadnunk azt,
hogy milyen hatással van ez a technológia a környezetre és az emberekre.