Simetrija je povsod v naravi
in ponavadi jo povezujemo z lepoto:
popolno oblikovan list,
ali pa metulj z zapletenimi vzorci, enakimi na obeh krilih.
A izkaže se, da je tudi asimetrija precej pomembna,
in bolj pogosta, kot si mislite,
od rakov z enimi velikimi kleščami
do vrst polžev, katerih hiške se vedno zavijajo v isto smer.
Nekatere vrste fižola se vzpenjajo po ogrodju v smeri urinega kazalca,
druge pa samo v nasprotni smeri,
in čeprav je človeško telo na zunaj videti precej simetrično,
je notri druga zgodba.
Večina tvojih vitalnih organov je urejenih asimetrično.
Srce, želodec, vranica in trebušna slinavka ležijo bolj na levo.
Žolčnik in večina jeter sta na desni.
Celo tvoja pljuča so drugačna.
Leva imajo dva lobusa in desna imajo tri.
Obe polovici možganov izgledata podobno, a delujeta na drugačen način.
Pomembno je, da je asimetrija razporejena na pravi način.
Če so vsi tvoji organi obrnjeni zrcalno, kar imenujemo situs inversus,
je to pogosto neškodljivo.
Nepopolni obrati pa so lahko smrtni,
še posebej, če je vpleteno srce.
A od kod pride ta asimetrija,
glede na to, da je nov zarodek videti enak na levi in desni.
Ena teorija se osredotoča na majhen del embrija,
ki se imenuje nodus.
Nodus je obdan z majhnimi laski, imenovanimi cilije,
ki se nagibajo stran od glave in divje plapolajo v isti smeri.
Ta sinhronizacija potiska tekočino iz desne strani zarodka na levo.
Na levem robu nodusa
drugi bički zaznajo ta pretok tekočine
in aktivirajo specifične gene na levi strani zarodka.
Ti geni usmerjajo celice v izdelavo določenih beljakovin
in samo v nekaj urah
sta leva in desna stran zarodka kemično drugačni.
Čeprav še vedno izgledata enako,
se te kemične razlike na koncu prevedejo v asimetrične organe.
Asimetrija se najprej pokaže na srcu.
Začne se kot ravna cev v centru zarodka,
a ko je zarodek star približno tri tedne,
se cev ukrivi v obliko črke C
in se obrne proti desni strani telesa.
Na vsaki strani zrastejo različne strukture,
ki se na koncu spremenijo v nam znano asimetrično srce.
Medtem se iz osrednje cevi razvijejo drugi organi
in proti svojim končnim pozicijam.
A nekateri organizmi, naprimer prašiči, nimajo teh zarodkovih bičkov
in imajo vseeno asimetrične notranje organe.
So morda vse celice naravno asimetrične?
Najbrž.
Bakterijske kolonije rastejo v čipkastih vejicah, zavijajočih v isto smer,
in človeške celice, vzgojene v območju z obliko obroča,
se razporedijo kot robovi na potici.
Če še bolj približamo,
vidimo, da so glavne sestavine celic,
kot so nukleinske kisline, beljakovine in sladkorji, vsi pravzaprav asimetrični.
Beljakovine imajo zapletene asimetrične oblike,
in ti proteini določajo, v katero smer migrirajo celice
in v katero smer se vrtijo bički embrija.
Te biomolekule imajo lastnost imenovano kiralnost,
ki pomeni, da si molekula in njena zrcalna oblika nista identični.
Poglejte levo in desno roko, izgledata enaki,
a če poskušaš spraviti desno rokavico na levo, vidiš da nista.
Ta asimetrija na molekularni ravni se odraža v asimetričnih celicah,
asimetričnih zarodkih
in končno asimetričnih organizmih.
Simetrija je morda lepa,
a tudi asimetrija ima svoj čar,
ki ga najdemo v elegantnih zavojih,
v njeni organizirani kompleksnosti
in njenih osupljivih nepopolnostih.