1982-ben egy fiatal nővér súlyos, szűnni nem akaró depressziótól szenvedett.
Nem tudott dolgozni, társaságba járni,
és még koncentrálni sem eléggé, hogy elolvassa az újságot.
Egy kezelés mindent megváltoztatott.
Két elektrosokk-terápiás kezelés, más néven ECT után a tünetei megszűntek.
Visszament dolgozni, majd egyetemre ment, ahol kiváló jegyeket kapott.
Eleinte nyíltan beszélt az életét megváltoztató kezelésről.
De amikor rájött, hogy sokaknak rendkívül negatív benyomása van az ECT-ről,
többé már nem osztotta meg tapasztalatait.
Az ECT mély stigmát hordozott,
mely korábbról maradt meg, és valójában kevés köze van a mai beavatkozáshoz.
A terápiát először 1938-ban használták az orvoslásban.
Az első pár évben az orvosok erős elektromos áramot vezettek az agyba,
amivel az egész testre kiterjedő rohamot idéztek elő,
melynek során a páciensek gyakran megharapták nyelvüket,
vagy csonttörést szenvedtek el.
A mai ECT nagyon más.
Miközben a páciens altatásban van,
elektródákkal egy sor enyhe elektromos impulzust juttatnak az agyába.
Ennek hatására rengeteg neuron lép egyszerre működésbe,
és egy rövid, kontrollált roham alakul ki.
Izomlazítóval érik el, hogy a görcsök ne terjedjenek át a test többi részére.
A lábrángatózás az egyetlen fizikai jele,
hogy az agyat elárasztja az elektromosság.
A kezelés kb. egy percig tart, és a legtöbb páciens
kb. egy órával a kezelés után vissza is tér szokásos tevékenységeihez.
A depresszió és a bipoláris zavar súlyos eseteit gyakran kezelik ECT-vel
olyan betegeknél, akiknél más terápiák nem működtek,
vagy akiknél a gyógyszer mellékhatásokat okozott.
A kezelésen átesők több mint fele tapasztal javulást tüneteiben.
A legtöbb beteg pár héten át heti két-három ECT kezelésen esik át.
Van, aki már egy kezelés után javulást tapasztal tüneteiben,
mások később reagálnak.
Gyakori, hogy a páciensek pár hónapig vagy egy évig kapnak még kezeléseket,
néhányuknak pedig életük végéig szükségük van fenntartó kezelésekre.
A mai ECT sokkal biztonságosabb, mint elődje,
de a betegek még mindig tapasztalhatnak mellékhatásokat.
Közvetlenül a kezelés után érezhetnek fájdalmat, kimerültséget és hányingert.
Néhányan nem emlékeznek, mi történt közvetlenül a kezelés előtt,
például, hogy mit vacsoráztak előző este.
Ritkán előfordul, hogy a megelőző hetekre vagy hónapokra nem emlékeznek.
A legtöbb betegnél idővel enyhül az emlékezetkiesés.
Érdekes, hogy kimutatott eredményei ellenére
még mindig nem tudjuk pontosan, miért működik az ECT.
Az agy neuronjai elektromos jelekkel kommunikálnak,
ami befolyásolja az agy kémiáját, és így hat a viselkedésre és a hangulatra.
Az elektromos aktivitás, mellyel az ECT elárasztja az agyat, hat a kémiára.
Például az ECT hatására felszabadulnak bizonyos ingerületátvivő anyagok:
e molekulák közvetítenek a neuronok között, és kihatnak a mentális egészségre.
Az ECT serkenti olyan hormonok áramlását, melyek enyhíthetik a depresszió tüneteit.
Érdekes, hogy az ECT kezelés hatásosabb, ha gyógyszeres kezeléssel párosul,
még a korábban gyógyszerekre nem reagáló betegeknél is.
Ahogy egyre jobban megismerjük az agyat,
hatékonyabbá tehetjük az ECT kezelést.
1995-ben, több mint egy évtizeddel első ECT kezelése után,
a nővér úgy döntött, megjelenteti élménybeszámolóját.
A kezelést övező stigma miatt
attól tartott, hogy ennek negatív hatása lesz
a magánéletére és a munkájára,
de tudta, hogy az ECT változást hozhat azoknak, akiknél semmi más nem használt.
Bár továbbra is tévesen ítélik meg az ECT-t,
az övéhez hasonló beszámolók segítettek orvosoknak és betegeknek is felismerni,
hogy a kezelés életet megváltoztató esélyt jelent.