אם אתם לא יכולים לדמיין חיים ללא שוקולד,
אתם ברי מזל שלא נולדתם לפני המאה ה 16.
עד אז, שוקולד היה קיים רק במסו-אמריקה
בצורה די שונה ממה שאנחנו מכירים כיום.
עוד ב 1900 לפני הספירה,
תושבי האיזור למדו להכין את הפולים
של עץ הקקאו המקומי.
התיעוד המוקדם ביותר מצביע על כך שהפולים נטחנו
ועורבבו עם קמח תירס ופלפלי צ'ילי
כדי ליצור משקה -
לא כוס מרגיעה של שוקו חם,
אלא שיקוי מר, מעורר וקצפי.
ואם חשבתם שאנחנו עושים עניין גדול משוקולד כיום,
המסו-אמריקאים עוד הרבו לעשות.
הם האמינו שקקאו היה אוכל האלים
שניתן במתנה לבני האדם על ידי אל נחש בעל נוצות,
הידוע לבני המאיה בשם קוקולקאן
ולאצטקים בשם קצלקואטל.
האצטקים השתמשו בפולי הקקאו כמטבע,
שתו שוקו במשתים מלכותיים,
נתנו אותו לחיילים כפרס על הצלחה בקרב,
והשתמשו בו בטקסים.
המפגש הטרנס אטלנטי הראשון עם השוקולד התרחש ב 1519
כשהרנן קורטז ביקר בחצרות המוקטסומה
בטנוצ'יטיטלאן.
על פי תיעודו של סגנו של קורטז,
המלך שתה 50 קנקנים של המשקה שהובאו ונמזגו לכוסות זהב.
כשהקולוניסטים חזרו עם משלוחים של הפולים המוזרים החדשים,
תיעודי המיסיונרים התאוותניים, של המנהגים המקומיים
הקנו לפול מוניטין של מעורר תשוקה.
ראשית, הטעם המר שלו עשה אותו מתאים כתרופה למחלות,
כגון קלקול קיבה,
אבל המתקתו עם דבש, סוכר או וניל
הפכה את השוקולד במהרה למעדן פופולרי בחצרות המלכים הספרדים.
ובמהרה, אף בית אריסטוקרטי לא היה מושלם ללא כלי אוכל המיועדים לשוקולד.
הכנת המשקה האופנתי לא הייתה קלה והצריכה זמן רב
לייצור בקנה מידה גדול.
ההכנה כללה שימוש במטעים וכוח עבדים מיובא
בקריביים ועל איים לחופי אפריקה.
עולם השוקולד השתנה באופן בלתי הפיך ב 1828
עם הצגת מכבש הקקאו על ידי קונראד ון האוטן מאמסטרדם.
ההמצאה של ון האוטן איפשרה לבודד את השומן הטבעי של הקקאו, או חמאת הקקאו.
כך נותרה אבקה שניתן לערבבה ולהכין ממנה משקה
או לשלבה שוב עם חמאת הקקאו
כדי ליצור את השוקולד המוצק שאנחנו מכירים כיום.
זמן קצר לאחר מכן, שוקולדאי שוויצרי בשם דניאל פטר
הוסיף אבקת חלב לתערובת,
וכך המציא את שוקולד החלב.
במאה ה 20, שוקולד כבר לא היה נחשב כמותרות נעלה
אלא הפך לממתק של ההמונים.
עמידה בדרישה המסיבית דרשה תירבות נרחב יותר של הקקאו,
שיכול לגדול רק ליד קו המשווה.
עכשיו, במקום עבדים אפריקאים שנשלחים
למטעי הקקאו של דרום אמריקה,
יצור הקקאו עצמו עבר למערב אפריקה
כשחוף הזהב שמספק שתי חמישיות מהקקאו העולמי נכון ל 2015.
ועדיין לצד הגידול בתעשיית השוקולד,
קרו מקרי ניצול נוראיים של זכויות אדם.
הרבה מהמטעים ברחבי מערב אפריקה,
שמספקים לחברות מערביות,
מעסיקים עבדים וילדים,
ומעריכים שכ 2 מליון ילדים נפגעו.
זוהי בעיה מורכבת ומתמשכת
למרות מאמצי חברות השוקולד הגדולות לשתף פעולה עם מדינות אפריקאיות
בנסיון להפחית בעבדות או בהעסקת ילדים.
כיום, השוקולד ביסס את עצמו במנהגי התרבות המודרנית שלנו.
בשל הקישור הקולוניאלי שלו עם תרבויות ילידיות,
ובשילוב עם כוח הפרסום,
השוקולד מתעטף בהילה של משהו תשוקתי,
שטני,
ואסור.
ועדיין למידה על ההסטוריה המרתקת, ולעיתים אכזרית שלו,
וכן על תהליך היצור שלו כיום,
מראה לנו מהיכן מגיעות אסוציאציות אלו
ומה עומד מאחוריהן.
אז כשאתם מסירים את העטיפה מחטיף השוקולד הבא שלכם,
קחו רגע לשקול שלא הכל בנוגע לשוקולד הוא מתוק.