Kroppsfettets mest grundläggande funktion är att vara ett lager för överflödig mat.
I förhistoriska tider gynnade det naturliga urvalet genotyper
som kunde utstå svåra förhållanden genom att lagra mest fett.
Med undernäring som en norm genom större delen av historien,
utvecklades genetiken till att gynna fettlagring.
Så när blev kroppsfett ett problem?
De negativa effekterna av övervikt noterades inte ens i medicinsk litteratur
förrän under 1700-talet.
Då kombinerades tekniska framsteg med folkhälsoåtgärder
vilket resulterade i en förbättring
av matens kvalitet, kvantitet och variation.
Ett bestående överflöd av bra mat möjliggjorde att en friskare befolkning
fick ett ekonomiskt uppsving.
Avkastningen ökade, och med den även fritid
och midjemått.
Vid mitten av 1800-talet identifierades kraftig övervikt, eller fetma,
som en orsak till dålig hälsa,
och ett århundrade senare konstaterades det vara dödligt.
Vad är då skillnaden mellan att vara överviktig och att vara fet?
En beräkning som kallas BMI kan ta reda på det.
Om någon till exempel väger 65 kg
och är 1,50 meter lång,
har personen ett BMI på ungefär 29.
Fetma är ett tillstånd av överflödigt kroppsfett
som inträffar
när en persons BMI överstiger 30,
just över överviktsspannet från 25 till 29,9.
BMI kan vara användbart för att göra en uppskattning av hälsosam vikt,
men den verkliga fettprocenten kan endast bestämmas
genom att man också tar hänsyn till saker som midjemått
och muskelmassa.
Idrottare till exempel, har ett naturligt högre BMI.
Så hur blir en person fet?
I sin mest grundläggande form orsakas fetma av energiobalans.
Om energiintaget från kalorier
överstiger energiförbränningen från fysisk aktivitet,
lagrar kroppen de extra kalorierna
som fett.
I de flesta fall beror denna obalans på en kombination av omständigheter
och val.
Vuxna bör få
minst 2,5 timmars motion per vecka,
och barn bör få en hel timme per dag.
Men globalt sett är en av fyra vuxna och åtta av tio ungdomar
inte tillräckligt aktiva.
Kalorität processad mat och ökande portionsstorlekar
tillsammans med aggressiv marknadsföring,
leder till passiv överätning.
Bristande resurser
och dålig tillgång till hälsosam, prisvärd mat,
innebär ännu större risker i utsatta samhällen.
Vår genetiska uppsättning har också betydelse.
Studier av familjer och åtskilda tvillingar
har visat en tydlig ärftlighet när det gäller viktuppgång.
Studier nyligen har också funnit en koppling mellan fetma
och variationer i den bakterieflora vi har i våra tarmsystem.
Oavsett orsaken så är fetma en växande global epidemi.
Den ökar avsevärt risken för sjukdomar,
som diabetes,
hjärtsjukdomar,
stroke,
högt blodtryck
och cancer.
Fetma påverkar alla åldrar, kön och socioekonomiska grupper
i både i-länder och u-länder.
Med en 60-procentig global ökning av barnfetma på bara två decennier,
är problemet för markant för att ignorera.
När en person blir fet så blir vägen till hälsa allt brantare.
Förändringar i hormoner och metabolism minskar kroppens svar på överätande.
Efter viktnedgång bränner en tidigare överviktig person färre kalorier
av att göra samma övningar
som en person som naturligt har samma vikt,
vilket gör det mycket svårare att bli av med det överflödiga fettet.
Och när man går upp i vikt,
gör skador på signalvägarna att det blir allt svårare för hjärnan
att bedöma matintag och fettlagring.
Det finns emellertid vissa bevis
för att långvariga, välkontrollerade beteendeförändringar,
kan leda till förbättringar av fetmarelaterade hälsoproblem.
Och viktnedgång
på grund av livsstilsförändringar
eller kirurgiska ingrepp som viktminskningskirurgi,
kan förbättra insulinresistensen och minska inflammation.
Det som en gång var en överlevnadsfördel arbetar nu emot oss.
I takt med att världsbefolkningen blir större och långsammare,
är rörelse och medvetet ätande på vägen mot en hälsosam vikt
avgörande för vårt generella välbefinnande.
Och med denna epidemi som påverkar alla världens länder
av olika socioekonomiska anledningar,
kan fetma inte ses som ett isolerat problem.
Fler förebyggande, globala åtgärder är nödvändiga
för att världen ska hålla vikten.