A testzsír legfontosabb feladata az élelmiszer-tartalékok tárolása.
Az őstörténeti időkben a természetes kiválasztódás az olyan genotípusokat
kedvelte, amelyek a komisz feltételeket a legtöbb zsír tárolásával vészelték át.
Mivel a történelem során az állandó alultápláltság volt a jellemző,
a génfejlődés a zsírtárolásnak kedvezett.
Mikortól okoz a testzsír fejtörést?
A túlsúly kedvezőtlen hatását egészen a 18. század végéig
még az orvosi irodalom sem észlelte.
Aztán a közegészségügyi intézkedésekkel együtt járó műszaki fejlődés
az élelem mennyiségének, minőségének és változatosságának javulását hozta.
A jó élelmiszerek állandó bősége az egészségesebb népesség
gazdasági föllendülését eredményezte.
A termés nőtt, és vele együtt a szabadidő
és a derékbőség.
A 19. század közepére a nagyarányú túlsúlyt vagy az elhízást
már a rossz egészség okának tartották,
és egy századdal később halálosnak minősítették.
Mi a különbség a túlsúly és az elhízás között?
A BMI, azaz testtömegindex kimutatja számunkra.
Ha valaki pl. 65 kilós
és 150 cm magas,
a BMI-je kb. 29.
Az elhízás a testzsírnak a normát meghaladó olyan állapota,
amikor az illető BMI-je 30 fölötti,
túl van a 25–29,9 értékű túlsúlyos sávon.
Noha a BMI jól értékeli az egészséges testsúlyt,
az igazi testzsírszázalékot csak úgy határozhatjuk meg,
ha figyelembe vesszük a derékbőséget
és az izomtömeget is.
Az atlétáknak természetesen magasabb a BMI-jük.
Hogyan hízhat el valaki?
Az elhízást alapvetően az energia egyensúlyhiánya okozza.
Ha a kalóriákból származó energiabevitel
nagyobb, mint a fizikai tevékenység okozta energialeadás,
a fölösleges kalóriákat a test zsír alakjában tárolja.
Az egyensúlyhiányt többnyire a körülmények és az alternatívák
együttesen okozzák.
Felnőtteknek hetente legalább 2,5 órát kell mozogniuk;
gyerekeknek naponta egy teljes órát.
De minden negyedik felnőtt és minden nyolcadik gyerek
nem mozog eleget.
A kalóriadús készételek és az egyre nagyobb adagok
a lehengerlő marketinggel párosulva
passzív agyonzabáláshoz vezetnek.
A szűkös anyagiak
és az egészséges, megfizethető élelemhez jutás hiánya
a hátrányos helyzetűeknek még nagyobb kockázatot jelent.
Mindezekhez még genetikai felépítésünk is hozzájárul.
A családkutatások és a külön élő ikrek fölmérése
kimutatta a testsúlygyarapodás egyértelműen örökletes jellegét.
Friss kutatások arra szintén rámutattak, hogy kapcsolat van
az elhízás és az emésztőrendszerünkben élő baktériumfajták között.
Az októl függetlenül az elhízás fokozódó világjárvány.
Lényegesen fokozza különféle betegségek valószínűségét:
pl. a cukorbajét,
a szívbetegségét,
a szélütését,
a magas vérnyomásét
és a rákét.
Hatása lényegében minden életkorra, nemre, társadalmi-gazdasági csoportra kiterjed,
mind a fejlett, mind a fejlődő országokban.
A világon az elhízott gyermekek száma két évtized alatt 60%-kal nőtt,
és ez túl lényeges gond ahhoz, hogy szemet hunyjunk fölötte.
Ha valaki már elhízott, a gyógyulás elérése egyre nehezebb.
A hormonális és anyagcsere-változások csökkentik a túlevésre való reagálást.
Fogyás után a korábban túlsúlyos egyén kevesebb kalóriát éget el,
ha ugyanannyit mozog,
mint az egyébként ugyanolyan súlyú,
és ezért sokkal nehezebb megszabadulnia a fölösleges zsírtól.
Ahogy az ember hízik,
a károsodott jelzőrendszere egyre inkább megnehezíti, hogy az agya
mértéket szabjon a táplálékbevitelnek és a zsírtárolásnak.
De azért bizonyított,
hogy a viselkedés jól ellenőrzött, tartós megváltoztatása
az elhízással kapcsolatos egészségi állapot javulásához vezethet.
Az életmódváltásból adódó súlycsökkenés
vagy az invazív kezelések, pl. az elhízás gyógyítása sebészeti úton
javíthatják az inzulinrezisztenciát, és csökkentheti a gyulladást.
Ami egykor a túlélés szempontjából előnyös volt, most ellenünk fordul.
Ahogy a világ népessége továbbra is lassul és egyre terebélyesedik,
a mozgás és a tudatos étkezés a módja az egészségesebb testsúly tartásának,
ez pedig általános jólétünk nélkülözhetetlen eleme.
A különböző társadalmi-gazdasági okokból
a világ minden országára járványként ható elhízás
nem tekinthető elszigetelt jelenségnek.
A világ testsúlyának kordában tartásához
több világméretű megelőző intézkedésre van szükség.