Mikor azt a szót halljuk, hogy sugárzás,
robbanások és félelmetes mutációk jelenhetnek meg a képzeletünkben,
de nem csak erről van szó.
Sugárzás szükséges a szivárványhoz
és egy orvosi röntgenfelvételhez is.
Tulajdonképpen mi is a sugárzás,
és mennyire kell aggódnunk a hatásai miatt?
Elsősorban tisztázzuk, hogy a sugárzás szó
két teljesen különböző tudományos jelenséget jelöl:
elektromágneses sugárzást
és nukleáris sugárzást.
Az elektromágneses sugárzás tiszta energia,
egymással összefüggő, oszcilláló, elektromos és mágneses hullámok
terjedése a térben.
Ahogy nő a hullámok frekvenciája,
úgy nő az energiájuk.
A spektrum alsó részén van a rádióhullám,
az infravörös sugárzás,
és a látható fény.
A magas részén van az ultraibolya,
a röntgensugárzás,
és a gamma sugárzás.
A mai társadalom képes az elektromágneses sugárzás küldésére és érzékelésére.
E-mailt töltünk le a telefonunkra rádióhullámokkal,
hogy egy röntgenfelvételt nézzünk meg a képernyőn,
melyet azért látunk, mert látható fénytartományban sugároz.
A nukleáris sugárzás viszont
az atommagból ered,
ahol a pozitív töltésű protonok kölcsönösen taszítják egymást.
Egy erős nukleáris erőként ismert jelenség
próbálja ellensúlyozni ezt a taszítást,
és megőrizni az atommag épségét.
Mégis egyes proton- és neutronkombinációk,
melyeket izotópokként ismerünk,
instabilak,
vagy radioaktívak maradnak.
Ezek véletlenszerűen anyagot és/vagy energiát,
azaz nukleáris sugárzást bocsátanak ki,
hogy nagyobb stabilitást érjenek el.
A nukleáris sugárzás előfordul a természetben is,
például a talajból felszivárgó radon nevű gázban.
Feldolgozunk természetben előforduló érceket is,
hogy ellássuk a nukleáris erőműveket.
Még a banán is tartalmaz nyomokban radioaktív káliumizotópokat.
Ha a sugárzás világában élünk,
akkor hogyan kerülhetjük el a veszélyes hatásait?
Először is nem minden sugárzás veszélyes.
Akkor válik veszélyessé, ha ütközéskor elektront szakít le az atomról.
Ez károsíthatja a DNS-t.
Ez az ionizáló sugárzás,
mert azt az atomot, amelyik elektront kap vagy veszít, ionnak nevezzük.
Minden nukleáris energia ionizáló,
de csak a magas energiájú elektromágneses sugárzás az.
Ide tartoznak a gamma sugarak,
röntgensugarak,
és a magas energiájú ultraibolya sugarak.
Ezért röntgenvizsgálatok során kiegészítő óvintézkedésként
az orvosok letakarják a nem vizsgált testrészeket,
és a napozáskor is használunk fényvédőket.
Összehasonlításképpen. a mobiltelefon és a mikrosütő
a spektrum alacsonyabb részén működik, nem jelent ionizációssugárzás-veszélyt.
Az a legveszélyesebb az egészségre, ha sok ionizáló sugárzás ér minket
rövid időn belül,
mely akut terhelésként ismert.
Ez elnyomja a test természetes regeneráló képességét.
Kiváltó oka lehet ráknak,
sejti működészavarnak,
és akár halálhoz is vezethet.
Szerencsére az akut terhelés ritka,
de naponta ki vagyunk téve alacsony szintű ionizáló sugárzásnak
természetes és mesterséges forrásokból is.
A tudósoknak nem könnyű e kockázatot számszerűsíteni.
A testünk gyakran hoz helyre kis ionizációs sugárzás okozta károkat.
Ha ez nem sikerül,
akkor a károsodás akár több, mint tíz évig sem nyilvánul meg.
A tudósok az ionizációs sugárterhelést
"sievert" egységben fejezik ki.
Egy egység sievert akut sugárterhelés néhány órán belül hányingert okoz,
négy sievert pedig végzetes lehet.
A napi normális sugárhetelésünk azonban sokkal kisebb.
Egy átlagembert évente 6,2 millisievert sugárzás éri
mindenféle forrásból,
melynek körülbelül egyharmada a radontól származik.
Csupán öt mikrosievert egyenként,
így több mint 1200 fogröntgen szükséges
az éves adagunk összegyűjtéséhez.
Emlékeznek arra a banánra?
Ha a banán teljes sugárzását elnyelnénk,
akkor körülbelül 170 kellene naponta, hogy az éves adagot elérjük.
A sugárzás világában élünk.
Bár a sugárzás nagy része nem ionizáló.
A maradéknak, amelyik ionizáló,
általában ritkán vagyunk kitéve.
Végezhetünk a lakásban radonsugárzás-mérést
és használhatunk fényvédőt,
melyekkel csökkenthetjük az okozott egészségügyi kockázatokat.
Marie Curie, a sugárzáskutatás egyik úttörője,
a következőképp foglalta össze a kihívást:
"Az életben semmi félelmetes nincsen. Csak meg kell próbálnunk megérteni.
Ha többet értenénk belőle, máris nem lenne annyi félnivalónk."