Депресія - це основна причина безсилля у світі.
У США
близько 10% дорослих
страждають від депресії.
Оскільки це психічне захворювання,
його набагато важче збагнути,
ніж, скажімо, високий рівень холестерину.
Основною причиною збентеження є різниця
між станом депресії
та перебуванням у пригніченому настрої.
Майже кожен з нас має поганий настрій
час від часу.
Погана оцінка,
втрата роботи,
сварка
чи, навіть, дощовий день можуть
викликати погіршення настрою.
Інколи цей стан виникає без причини.
Він просто з'являється на порожньому місці.
Пізніше змінюються обставини,
і це почуття смутку зникає.
Клінічна депресія - інша.
Це психічне захворювання,
і воно не зникне лише за твоїм бажанням.
Воно тягнеться щонайменше
два тижні поспіль,
і значно впливає на можливість працювати,
розважатись,
або любити.
Депресія має велику кількість різних симптомів:
поганий настрій,
втрата інтересу до речей,
які зазвичай подобались,
зміна апетиту,
відчуття меншовартості або надмірної вини,
занадто довгий або короткий сон,
погана концентрація,
невгамовність або повільність,
втрата енергії,
або періодичні думки про самогубство.
Якщо Ви маєте щонайменше п'ять
симптомів з попередніх,
то за думкою психіатрів,
у Вас можна кваліфікувати депресію.
Це не просто поведінкові симптоми.
Депресія має фізичні прояви
всередині мозку.
Перш за все,
існують зміни, які видно неозброєним оком
та на рентгені.
Вони включають зміни в лобних долях
та в зонах гіпокампу.
Більш детальніше
депресія асоціюється з такими явищами:
аномальна передача
або зниження кількості постійних нейропередавачів,
особливо серотоніну, норепінефрину
або допаміну,
знижені добові ритми,
специфічні зміни у ритмі швидкого сну
або повільні фази у циклі сну
та гормональні аномалії,
такі як високий рівень кортизолу
та порушення виділення тироїдних гормонів.
Але неврологи досі не мають
повної картини того,
що спричиняє депресію.
Очевидно, повинна бути комплексна взаємодія
між генами та оточенням,
але ми не маємо діагностичних засобів,
що могли б точно передбачити,
де і коли з'явиться депресія.
Через те, що симптоми депресії невиразні,
важко розпізнати людину, що добре виглядає,
але насправді страждає.
Згідно з Національним інститутом
психічного здоров'я,
в середньому, людина яка страждає
на психічне захворювання,
лише через десять років звертається
за допомогою.
Але існує дуже ефективне лікування.
Ліки та терапія доповнюють один одного
у стимуляції гормонів мозку.
У виняткових випадках
електрошокова терапія -
це як контрольований напад
на мозок пацієнта, -
також дуже допомагає.
Інші перспективні методи,
такі як транскраніальна магнітна стимуляція,
також досліджуються.
Тому, якщо Ви знаєте когось, хто страждає
від депресії,
обережно підштовхніть його
до звернення до одного з цих методів.
Ви можете запропонувати допомогу
у вирішенні певних питань,
наприклад, знайти терапевта у цій сфері,
або скласти список питань до лікаря.
Для того, хто страждає на депресію,
ці перші кроки можуть здаватись непереборними.
Якщо людина має почуття вини або сорому,
зверніть її увагу, депресія -
це медичне захворювання,
таке як астма чи діабет.
Це не слабкість чи риса характеру,
і людині не слід сподіватись,
що вона просто це переживе,
так само, як вона не справиться самостійно
з переломом руки.
Якщо Ви особисто не мали депресії,
уникайте порівнянь з часом,
коли Ви мали поганий настрій.
Порівняння того, що відчувала людина,
зі звичайним тимчасовим смутком
може викликати відчуття провини за страждання.
Навіть звичайна відверта розмова
про депресію може допомогти.
Наприклад, дослідження показало,
якщо запитувати в людини про суїцидальні думки,
це справді скорочує ризик суїцидів.
Відверта розмова про психічну хворобу
допомагає "зірвати пластир"
і людині легше попросити про допомогу.
І чим більше пацієнтів шукають лікування,
тим більше науковці дізнаються про депресію,
і тоді лікування стає ефективнішим.