Татуювання часто представляють у популярних медіа
як сліди небезпечних та схиблених
юнацьких забаганок.
Але стилі татуювань змінюються,
а їхнє значення сильно різняться залежно від культури,
практика настільки ж древня, як і сама цивілізація.
Декоративні знаки на шкірі було виявлено на людських рештках
по всьому світу,
найдавніша знахідка виявлена на перуанській мумії, датованій 6 000 до н.е.
А чи цікавились ви коли-небудь, як саме відбувається татуювання?
Ймовірно, вам відомо, що ми втрачаємо шкіру,
близько 30-40 000 клітин за годину.
Що становить близько 1 000 000 за день.
Тож як татуювання поступово не відпадає разом з цими лусочками?
Відповідь проста - при татуюванні пігменти проникають у шкіру глибше,
ніж найвіддаленіші від верхнього шару клітини.
Впродовж історії різні культури використовували різноманітні методи, щоб цього досягнути.
Але перший сучасний татуювальний апарат
був змодельований після гравіювального станка Томаса Едісона
і працював на електриці.
Татуювальні апарати, що використовуються у наші дні,
вводять у шкіру тоненькі волокна, заповнені чорнилом,
з частотою від 50 до 3000 разів за хвилину.
Волокна проникають крізь епідерму,
сприяючи глибокому проникненню чорнила у шкіру,
яка складається з колагенових волокон, нервів, залоз, кров'яних судин і т.д.
При кожному проникненні ниточки утворюється ранка,
яка викликає в тілі запальний процес,
і клітини імунної системи збираються біля місця рани, щоб почати відновлення шкіри.
Саме оцей процес робить тату перманентним.
Спершу, спеціальні клітини, що звуться макрофагами,
поїдають агресивний матеріал, намагаючись очистити запалену ділянку.
Коли ці клітини переміщаються по лімфатичній системі,
деякі з них, заповнені барвником, переносяться до лімфовузлів,
тоді як інші залишаються у шкірі.
Позбутися пігменту немає можливості,
тож чорнило всередині них залишається видимим крізь шкіру.
Деякі частки чорнила зависають у гелеподібній матриці шкіри,
тоді як інші поглинаються клітинами шкіри, що називаються фібробластами.
Спочатку чорнило поміщається також в епідермі,
але в міру того як шкіра заживає, ушкоджені клітини епідерми відпадають
і замінюються новими, без барвника,
і верхній шар відлущується, як після сонячного опіку.
Пухирці або струпи зазвичай не помітні під час професійного татуювання,
а повна регенерація шкіри вимагає 2-4 тижні,
під час яких варто уникати надмірного перебування на сонці та плавання, щоб тату не вицвіло.
Клітини шкіри, тим не менше, залишаються на місці до моменту відмирання.
Коли вони відмирають, то підхоплюються, з чорнилом і всім решта, молодшими клітинами,
тож чорнило залишається на місці.
Проте з часом татуювання природньо вицвітає, бо тіло реагує на чужі частки пігменту,
і повільно їх знищує, транспортуючи макрофагами імунної системи.
Ультрафіолетове опромінення також може сприяти знищенню цього пігменту,
хоча від нього можна захиститися з допомогою сонцезахисного крему.
Оскільки клітини шкіри є відносно стабільними,
велика кількість чорнила залишатиметься глибоко в шкірі протягом усього життя людини.
Та, якщо тату введене у вашу шкіру на все життя, чи існує спосіб позбутися його?
Технічно - так.
На сьогоднішній день для проникнення в епідерму використовують лазер,
який розбиває кольори пігменту хвилями різної довжини,
найлегше справлятися з чорним кольором.
Лазер розбиває крапельки чорнила на дрібніші часточки,
які потім можуть очиститися макрофагами.
Але деякі кольори чорнила важче вивести, ніж інші,
і це ускладнює справу.
Через це вивести тату все ще важче, ніж зробити його -
але це можливо.
Якесь одне татуювання може не триматися вічно,
але тату існують довше, ніж будь-яка з культур.
А їхня постійна популярність свідчить, що вони існуватимуть і надалі.