Tetovaže so v popularnih medijih pogosto predstavljene
kot znak nevarnih in deviantnih
ali kot modna muha mladih.
A čeprav različni stili tetovaž pridejo in grejo,
in se njihov pomen med kulturami močno razlikuje,
je ta praksa stara toliko kot civilizacija sama.
Dekorativne okraske na koži so opazili v človeških ostankih
po celem svetu,
najstarejše so našli na peruvijski mumiji iz leta 6000 pr. n. št.
Ampak, ste se kdaj spraševali, kako tetoviranje dejansko poteka?
Morda veste, da se koža lušči,
izgubimo približno 30-40.000 kožnih celic na uro.
To je približno 1.000.000 na dan.
Kako torej, da se tetovaža ne olušči postopoma skupaj z njimi?
Preprost odgovor je, da tetoviranje prenese pigment globje v kožo,
kot je zunanja plast, ki se olušči.
Skozi zgodovino so različne kulture uporabljale različne načine tetoviranja.
A prva moderna naprava za tetoviranje
je bila oblikovana po napravi za graviranje Thomasa Edisona
in jo je poganjala elektrika.
Moderne naprave za tetoviranje
v kožo zapičijo drobne igle, napolnjene z barvo,
50 do 3000-krat na minuto.
Igle prodrejo skozi epidermis,
da črnilo lahko prodre globoko v dermis,
ki je sestavljen iz kolagenskih vlaken, živcev, žlez, krvnih žil in še česa.
Vsakič, ko žila prodre v kožo, ustvari rano,
ki opozori telo, da naj začne z vnetnim procesom
in pokliče celice imunskega sistema na mesto rane, da popravijo kožo.
Prav ta proces naredi tetovažo trajno.
Kot prvo, specializirane celice, imenovane makrofagi,
pojedo tuj material, da bi počistile vnetno zmešnjavo.
Ko te celice potujejo skozi limfatični sistem,
gredo nekatere s polnim trebuhi barve v bezgavke,
medtem ko druge ostanejo v dermisu.
Ker barve ne morejo odstraniti,
je barvilo v njih vidno skozi kožo.
Nekateri delci črnila so prav tako ujeti v gelu podobnem matriksu dermisa,
medtem ko druge pogoltnejo dermalne celice imenovane fibroblasti.
Sprva je črnilo odloženo tudi v epidermisu,
a ko se koža celi, se poškodovane epidermalne celice oluščijo
in jih nadomestijo nove celice, brez barvila,
najbolj zgornja plast pa se odlušči kot sončna opeklina.
Žulji in kraste se pri profesionalnih tetovažah ponavadi ne pojavljajo
in popolna obnova epidermisa traja 2-4 tedne,
takrat se izogibamo izpostavljenosti soncu in plavanju, da preprečimo bledenje.
Dermalne celice pa ostanejo na svojem mestu dokler ne umrejo.
Ko umrejo, jih pogoltnejo, skupaj s črnilom, mlade celice blizu njih,
zato črnilo ostane, kjer je.
A s časom tetovaže zbledijo zaradi odziva telesa na tuje pigmentne delce,
ki jih počasi razkraja, da jih lahko odnesejo makrofagi imunskega sistema.
Ultravijolično sevanje prav tako prispeva k razkrajanju pigmenta,
čeprav lahko to upočasni uporaba zaščite pred soncem.
A ker so dermalne celice relativno stabilne,
bo večina črnila ostala globoko v koži celo življenje.
A če so tetovaže za vedno v vaši koži, jih lahko kako izbrišemo?
Načeloma, ja.
Danes uporabljamo laser, da prodremo skozi epidermis
in razbijemo spodaj ležeče pigmente z različnimi valovnimi dolžinami,
pri čemer je črno najlažje naciljati.
Laser razgradi skupke črnila v manjše delce,
ki jih nato lahko odstranijo makrofagi.
A nekatere barve črnila je težje odstraniti kot druge
in lahko se pojavijo zapleti.
Zato je odstraniti tetovažo težje, kot jo je narediti -
a ni nemogoče.
Zato morda posamezna tetovaža ne bo v resnici trajala večno,
a tetovaže obstajajo dlje kot katerakoli obstoječa kultura.
Njihova naraščajoča priljubljenost pomeni, da umetnost tetoviranja ne bo izginila.