Detta är historien om tre plastflaskor,
tomma och bortkastade.
Deras resa skiljer sig
med ett resultat som kan påverka ödet för hela vår planet.
Men de var inte alltid så här.
För att förstå var dessa flaskor hamnar måste vi först undersöka deras ursprung.
Hjältarna i vår berättelse skapades i detta oljeraffinaderi.
Plasten i deras kroppar
formades genom att kemiskt binda ihop olje- och gasmolekyler
för att bilda monomer.
Därefter blev dessa monomer bundna till långa polymerkedjor för att skapa plast
i form av miljoner små kulor.
Dessa smältes ner i tillverknings- anläggningar där de fick sin nya form
för att skapa det elastiska material som trillingarnas kroppar bestod av.
Maskiner fyllde flaskorna med söt bubblig vätska
innan de paketerades, skickades, köptes, öppnades och konsumerades
och kastades utan vidare.
Och nu ligger de här,
på väg mot ett okänt öde.
Flaska ett, som hundratals miljoner ton av hans plastbröder,
hamnar till slut i en deponi.
Denna enorma tipp expanderar varje dag
när mer skräp kommer in och tar ännu större plats.
Medan plasten ligger där och trycks ihop i lager med annat skräp,
rinner regnvatten igenom avfallet
och absorberar de vattenlösliga föreningarna det består av
och några av dessa är väldigt giftiga.
Tillsammans skapar dom en skadlig sörja med lakvatten
som kan rinna ner i grundvattnet, jorden och vattendrag,
förgifta ekosystem och skada djur- och växtliv.
Det kan ta flaska ett ända upp till 1 000 år att förmultna.
Flaska två gör en helt annan resa men, tråkigt nog, ingen trevligare.
Han flyter sakta iväg tills han når en bäck,
bäcken rinner till en flod,
och floden rinner ut i havet.
Efter flera månader i havet
dras han sakta in i en gigantisk virvel där skräp samlar ihop sig,
till en plats känd som det stora Stillahavssopområdet.
Här har havets strömmar fångat in miljoner plastbitar.
Detta är en av fem plastfyllda virvlar i världens hav.
Platser där föroreningarna förvandlar vattnet till en grumlig plastsoppa.
Vissa djur, som sjöfåglar, fastnar i skräpet.
De och andra djur tror att de färgade plastbitarna är mat.
Plasten får dem att känna sig mätta när de inte är det
så de svälter ihjäl
och för gifterna från plasten högre upp i näringskedjan.
Till exempel, den äts upp av en prickfisk,
prickfisken äts av en bläckfisk,
bläckfisken äts av en tonfisk,
och tonfisken äts av oss.
De flesta plaster är inte nedbrytbara
vilket innebär att de bara bryts ner till mindre och mindre delar
som kallas mikroplaster,
som kan flyta omkring i havet för alltid.
Men flaska tre undkommer sina bröders grymma öde.
En lastbil för honom till en anläggning
där han och hans följeslagare plattas ut
och pressas ihop till ett block.
Ok, detta låter också ganska dåligt men vänta lite.
Det blir bättre.
Blocken strimlas till små bitar,
som tvättas och smälts
så att de blir till råmaterial som kan användas igen.
Helt magiskt har flaska tre blivit återfödd
till något helt nytt.
För denna plastbit med så ödmjukt ursprung
finns inga gränser.