(Fütyülés)
(Taps)
Köszönöm.
(Taps)
Köszönöm szépen.
Ez fütyülés volt.
Megpróbálom angolul csinálni.
Mi ez a pufók, göndör hajú srác Hollandiából --
miért fütyörészik?
Nos valójában, már négyéves korom óta fütyülök -- nagyjából négy.
Apukám mindig fütyörészett otthon,
és azt gondoltam, hogy ez része a családi kommunikációnak.
Szóval együtt fütyültem vele.
És tulajdonképpen, amíg 34 lettem,
mindig idegesítettem és irritáltam az embereket a fütyüléssel.
Mert, hogy őszinte legyek,
az én fütyörészésem az egyfajta deviáns magatartás.
Fütyültem egyedül, fütyültem az osztályban,
fütyültem biciklizés közben, fütyültem mindenütt.
És egy karácsonyi összejövetelen is fütyültem,
ami az anyósomék családjával volt.
És volt néhány, szerintem,
szörnyű karácsonyi zenéjük.
És amikor olyan zenét hallok, ami nem tetszik,
megpróbálok javítani rajta.
Szóval "Rudolf, a piros orrú rénszarvas" -- ismerik?
(Fütyülés)
De így is hangozhatna.
(Fütyülés)
De egy karácsonyi összejövetelen --
ráadásul vacsora közben -- ez nagyon bosszantó.
Szóval a sógornőm
rámszólt néhány alkalommal: "Kérlek, hagyd abba fütyülést!"
De egyszerűen nem tudtam.
És egyszer -- egy kis borozás után, ezt el kell ismernem --
egy ponton azt mondtam: "Ha lenne egy verseny, beneveznék!"
És két hét múlva
kaptam egy SMS-t: "Amerikába mész."
(Nevetés)
Szóval, oké, Amerikába megyek.
Szeretnék, de miért?
Persze azonnal felhívtam.
A Google-ön rákeresett,
és megtalálta ezt a fütyülő világbajnokságot,
persze Amerikában.
Nem számított rá, hogy elmegyek oda.
És én elvesztettem volna az arcom.
Nem tudom, hogy ez helyes-e angolul?
De a hollandok akik itt ülnek érteni fogják, mire gondolok.
(Nevetés)
Elvesztettem az arcom.
(Taps)
És a sógornőm azt gondolta: "Sohasem fog odamenni!"
De tényleg odamentem.
Szóval elmentem Louisburgba, Észak-Karolinába,
az USA délkeleti részén,
és beléptem a világ fütyülői közé.
És a világbajnokságra is beneveztem,
és nyertem 2004-ben.
(Taps)
Ez...
ez jó móka volt persze.
És, hogy megvédjem a címemet --
mint ahogy a dzsudósok csinálják meg a sportolók --
azt gondoltam visszamegyek 2005-ben,
és nyertem megint.
Aztán nem tudtam részt venni egy pár évig.
És 2008-ban beneveztem újra
Japánban, Tokióban, és megint nyertem.
Tehát most az történik, hogy
itt állok Rotterdamban, a gyönyörű városban, egy nagy színpadon,
és a fütyülésről beszélek.
És igazából, jelenleg fütyüléssel keresek pénzt.
Szóval otthagytam a napi munkámat, a betegápolást.
(Taps)
És megpróbálom megvalósítani az álmomat --
tulajdonképpen soha nem volt az álmom, de olyan jól hangzik.
(Nevetés)
Oké, nem én vagyok az egyetlen itt, aki fütyül.
Azt mondják "Hűha, mit akar ezzel mondani?"
Nos azt, hogy önök is együtt fognak velem fütyülni.
És akkor mindig ugyanaz történik:
az emberek egymásra néznek, és azt gondolják, "Ó Istenem,
miért? Elmehetnék? "
Nem, nem mehetnek el!
Igazából nagyon egyszerű.
A szám címe, amit el fogok fütyülni,
"Fête de la Belle".
Körülbelül 80 perc hosszú.
Nem, nem, nem. Négy perc hosszú.
És először szeretném ha elpróbálnánk, hogyan fütyülnek.
Szóval, fütyülöm a hangot.
(Fütyülés)
(Nevetés)
Bocsánat. Elfelejtettem egy dolgot.
Önök ugyanazt a hangot kell fütyüljék, amit én!
(Nevetés)
Egész széles hangskálát hallottam.
(Fütyülés)
Nagyon ígéretes!
Valóban ígéretes.
Kérem a technikusokat, hogy indítsák el a zenét!
És ha elindult, majd mutatom, ahol velem kell fütyülniük,
és majd meglátjuk, mi lesz belőle.
Ó, jaj!
Nagyon sajnálom technikusok!
(Nevetés)
Annyira hozzászoktam.
Elindítom én.
Oké, itt van.
(Nevetés)
(Zene)
(Fütyülés)
Oké.
(Fütyülés)
Egyszerű, ugye?
(Fütyülés)
Most jön a szóló. Azt javaslom, hogy ezt majd én csinálom.
(Fütyülés)
(Taps)
Max Westerman: Geert Chatrou, a világbajnok fütyülő.
Geert Chatrou: Köszönöm. Köszönöm.