(שורק)
(מחיאות כפיים)
תודה רבה
(מחיאות כפיים)
תודה רבה
זאת היתה שריקה
אני אנסה לעשות את זה באנגלית
מה בחור שמנמן ומתולתל מהולנד---
למה הוא שורק?
ליתר דיוק, אני שורק מאז שאני בן ארבע.
אבא שלי תמיד שרק מסביב לבית.
אני פשוט חשבתי שזה חלק מהתקשורת אצלי במשפחה.
אז שרקתי יחד איתו.
וכיום אני בן 34 ועדיין שורק.
תמיד עצבנתי והטרדתי אנשים עם השריקה שלי
בגלל, ובו נהיה כנים,
השריקה שלי היא סוג של סטייה
שרקתי לבד, שרקתי בכיתה,
שרקתי על האופנים שלי, שרקתי בכל מקום.
ובנוסף שרקתי במסיבת ערב חג המולד
עם המשפחה שלי.
ולהם היתה
מוזיקת חג מולד נוראית
וכשאני שומע מוזיקה שאני לא אוהב,
אני מנסה לשפר אותה.
אז את "הצבי רודולף בעל האף האדום"-- אתם מכירים?
(שורק)
אבל זה יכול להישמע גם כך.
(שורק)
אבל במהלך מסיבת חג המולד---
במהלך ארוחת הערב למעשה-- זה ממש מעצבן.
אז אחות של אישתי
בקשה ממני מספר פעמים, "בבקשה תפסיק לשרוק."
ואני לא יכולתי להפסיק.
ובנקודה מסוימת-- ושתיתי כמה כוסות יין אני חייב להודות---
בנקודה מסוימת אמרתי, "אם היית תחרות הייתי מצטרף"
ושבועיים מאוחר יותר
קבלתי הודעת טקסט" "אתה נוסע לאמריקה".
(צחוק)
אז, אוקיי, אני נוסע לאמריקה.
אני אשמח, אבל למה?
מיד צלצלתי אליה כמובן.
היא גיגלה,
והיא מצאה את אליפות העולם בשריקות
בארה"ב כמובן.
היא לא ציפתה שאני אלך לשם.
ואני הייתי מאבד את הפנים שלי.
אני לא יודע אם המשפט הזה נכון באנגלית.
אבל האנשים ההולנדים פה מבינים למה אני מתכוון.
(צחוק)
אני אבדתי את הפנים שלי.
(מחיאות כפיים)
והיא חשבה, "הוא לא יסע בחיים".
אבל למעשה נסעתי.
אז נסעתי ללואיסבורג צפון קרולינה,
בדרום מזרח ארה"ב
ונכנסתי לעולם השריקות.
ובנוסף נכנסתי לאליפות העולם בשריקות,
ובשנת 2004 זכיתי בתחרות.
(מחיאות כפיים)
זה היה---
זה היא ממש כיף כמובן.
ובכדי להגן על התואר שלי---
כמו ג'ודקא או ספורטאי---
חשבתי, אני אחזור ב 2005,
ואז זכיתי פעם נוספת.
אח"כ לא יכולתי להשתתף במשך מספר שנים.
וב 2008 נכנסתי שוב
ביפן, טוקיו וזכיתי שוב.
אז מה שקורה עכשיו
אני עומד פה ברוטרדם, בעיר היפה הזאת, על במה גדולה,
ואני מדבר על שריקות.
ואני למעשה מרוויח את כספי משריקות בימים אלו.
פרשתי מהעבודה הרגילה שלי כאח.
(מחיאות כפיים)
ואני מנסה לחיות את החלום שלי---
למעשה, זה מעולם לא היה החלום שלי, אבל זה נשמע טוב.
(צחוק)
אוקי, אני לא היחיד ששורק פה.
אתם אומרים "אהה, למה הוא מתכוון?"
אז למעשה אתם הולכים לשרוק יחד איתי.
ואותו דבר קורה תמיד:
אנשים מסתכלים אחד על השני ואומרים " אלוהים
למה אני לא יכול ללכת מפה?"
לא אתם לא יכולים.
זה מאד פשוט.
השיר שאותו אני אשרוק
נקרא "פטה דה לה בל"
הוא בערך באורך של 80 דקות.
לא, לא, לא הוא באורך של 4 דקות.
ואני רוצה בתור התחלה לעשות חזרה עם השריקות שלכם.
אז אני אשרוק את הטון.
(שורק)
(צחוק)
מצטער. שכחתי דבר אחד.
אתם תשרקו את אותו טון כמוני.
(צחוק)
אני שמעתי מגוון רחב של צלילים.
(שורק)
זה נשמע ממש מבטיח.
אני אבקש מהטכנאים להתחיל את המוזיקה.
ואם זה מתחיל, אני פשוט אראה לכם איפה אתם מצטרפים בשריקות,
ואנחנו נראה מה קורה.
או אה
אני ממש מצטער, טכנאים.
(צחוק)
אני כל כך רגיל לזה.
אני מתחיל את זה בעצמי
אוקי, הנה זה.
(צחוק)
(מוזיקה)
(שורק)
אוקי
(שורק)
זה קל לא??
(שורק)
עכשיו מגיע הסולו, אני מציע שאני אעשה את זה לבד.
(שורק)
(מחיאות כפיים)
מקס וסטרמן: חירט שטרו, אלוף העולם בשריקות.
חירט שטרו: תודה רבה,תודה רבה