(Muzică: „East Virginia”)
(Banjo)
(Cântând) Vin
din vechea Virginie de Est.
Carolina de Nord.
Am fost.
Am întâlnit
o fată frumoasă, tânără.
Nu îi cunoșteam numele.
(Banjo)
Nu pare drumul acela
aspru și pietros?
Nu pare marea aceea vasta și adâncă?
Nu pare
draga mea
cea mai dulce...
Când doarme, în brațele mele?
(Banjo)
Părul ei
era creț, șaten închis.
Obrajii ei erau roșii-castanii.
Pe pieptul ei
purta un crin alb.
Pe timp de noapte, vărsa lacrimi.
(Banjo)
Căpitane,
Căpitane, sunt pe moarte.
Ai duce aceste cuvinte din partea mea?
Du-le înapoi
în vechea Virginie de Est.
Spune-i dragei mele că este liberă.
(Banjo)
(Muzica se termină)
(Aplauze)
A fost un cântec numit „East Virginia”,
l-am învățat de la un anume Clifton Hicks
care trăiește în Georgia.
Următorul cântec...
pe care îl am pentru voi
se numește „John Brown's Dream”.
E o melodie veche de dans.
Puteți observa că banjo-ul pe care îl am arată puțin diferit
față de cele obișnuite
sau de exemplu, față de cel cu care tocmai am cântat.
Banjo-ul acesta este un model mai vechi.
Banjourile au evoluat precum oamenii.
Îmi place să spun că sunetele acestui banjo
sunt puțin mai aproape de sursă,
adică de Africa,
dar unii oameni uită acest lucru,
deci da...
(Acordează banjo-ul)
(Muzică: „John Brown's Dream”)
(Banjo)
(Cântând) Visul lui John Brown,
era ca diavolul să fi murit.
Am s-o prind, am s-o prind, am s-o prind,
Am s-o prind pe acea fetiță draguță.
(Banjo)
Visul lui John Brown
era ca diavolul să fi murit.
(Banjo)
Haide, Liza, Liza, Liza.
Haide, Liza, o să-l prindem din nou.
Am s-o prind, am s-o prind, am s-o prind,
Am s-o prind pe acea fetiță drăguță.
(Banjo)
(Muzica se termină)
(Aplauze)
Vă mulțumesc foarte mult!