„Mamă, cine sunt acești oameni?”
A fost o întrebare nevinovată, pusă de fiica mea Alia
pe când avea aproximativ trei ani.
Ne plimbam, împreună cu soțul meu
într-unul din marile mall-uri de lux din Abu Dhabi.
Alia se uita la un poster imens aflat în mijlocul mall-ului.
Acesta îi prezenta pe cei trei conducători ai Emiratelor Arabe Unite.
M-am aplecat și i-am explicat
că ei au fost conducătorii Emiratelor Arabe Unite,
care au muncit din greu să-și dezvolte națiunea
și să-i păstreze unitatea.
M-a întrebat: „Mamă, de ce aici, unde locuim noi
și în Liban, unde locuiesc bunica și bunicul,
nu există poze cu femei puternice pe pereți?
Din cauză că femeile nu sunt importante?”
Asta e probabil cea mai grea întrebare la care a trebuit să răspund ca părinte
și ca persoană cu o carieră de peste 16 ani.
Am crescut în Liban, orașul meu natal,
fiind fiica cea mică a unui pilot foarte muncitor,
director de operațiuni pentru Lebanese Airlines
și a unei foarte înțelegătoare mame: casnică și bunică.
Tata ne-a încurajat pe mine şi pe sora mea să studiem,
chiar dacă, în acea perioadă, cultura noastră accentua faptul
că băieții, nu fetele, ar trebui să fie motivați profesional.
Am fost una din puținele fete din generația mea
care a plecat de acasă la 18 ani pentru a studia în străinătate.
Tata nu a avut un băiat,
așă că eu, într-un anumit sens, am devenit băiatul lui.
Uitându-mă în urmă, sper că m-am descurcat binișor,
l-am facut mândru pe tata de așa-zisul său fiu.
Mi-am luat licența și doctoratul în inginerie electrică,
am făcut cercetare și dezvoltare în Marea Britanie,
apoi consultanţă în Orientul Mijlociu, fiind mereu în medii dominate de bărbați,
Ca să fiu sinceră, nu am avut niciodată un model cu care să mă pot identifica.
În generația mamei mele nu au existat lideri profesionali.
Pe parcurs, m-amu încurajat câțiva bărbați,
dar niciunul nu cunoștea cererile și presiunile cu care mă confruntam,
presiuni care s-au intensificat când am avut la rândul meu copii.
Deși femeilor din occident le place să dea sfaturi celor asuprite din orient,
ele duc vieți diferite, cu altfel de constrângeri.
Deci noi, femeile arabe din generația mea, am devenit propriile modele.
A trebuit să jonglăm cu bărbații arabi și să ne confruntăm
cu o mai mare rigiditate culturală decât femeile din occident.
Ca urmare, mi-ar plăcea să cred că noi, sărmanele și asupritele femei din orient
avem, de fapt, de împărtășit lecții utile și câștigate din greu,
lecții ce s-ar putea dovedii utile
pentru oricine dorește să prospere în această lume modernă.
Vă prezint trei dintre lecțiile mele.
(Transfomă rahatul în combustibil)
(Râsete)
(Aplauze)
Iată cuvântul folosit de toţi ca o cheie a succesului:
rezilienţa.
Dar ce este mai exact aceasta şi cum sa o dezvolţi?
Cred că este pur şi simplu abilitatea de a face din rahat ceva folositor.
La ultimul meu job, înainte de a avea firma mea,
am lucrat cu un bărbat, să-i spunem John.
Am lucrat foarte mult în echipă cu el
sperând să observe cât eram de bună
şi să mă susţină să devin partener în firmă.
În afară de proiectele curente
mă pasiona şi scriam despre puterea femeilor în economie.
Într-o zi trebuia să fac o prezentare în faţa unor studenţi de MBA.
John făcea parte din audienţă
ascultând pentru prima dată detaliile studiului meu.
Pe măsură ce avansam cu prezentarea,
îl vedeam cu coada ochiului pe John.
Faţa i s-a înroşit
şi s-a lăsat în jos de ruşine.
Mi-am terminat prezentarea şi audienţa mă aplauda,
apoi ne-am grăbit la maşină.
Acolo a izbucnit.
„A fost inacceptabil ce ai făcut acolo!
Eşti consultant, nu activist!"
I-am spus „Nu înţeleg, John.
Am prezentat o pereche de indici pe genuri
şi anumite concluzii despre lumea arabă.
Şi da, suntem azi la capătul listei,
dar ce anume din ceea ce am spus sau prezentat nu a fost corect?"
Iar el a răspuns: „Premiza studiului tău este greşită.
E periculos ce faci şi va afecta construcţia societăţii noastre".
A făcut o pauză şi a adăugat:
„Locul femeilor este acasă când au copii."
Parcă timpul a stat pe loc
iar eu îmi tot repetam în minte:
„Uită de parteneriat, Leila.
Nu se va întâmpla."
Mi-a luat ceva timp să diger incidentul şi implicaţiile sale,
dar de îndată ce am făcut asta, am ajuns la trei concluzii.
Una, că era vorba despre problemele lui,
complexele lui.
Poate sunt mulţi ca el în societatea noastră,
dar nu o să las ca problemele lor să devină ale mele.
Doi, că am nevoie repede de un alt sponsor.
(Râsete)
Am avut unul care a fost grozav.
Şi trei, că o să-i arăt lui John ce pot face femeile cu copii.
Şi am aplicat asta şi în viaţa personală.
Pe măsură ce am avansat în carieră
am primit multe încurajări
dar am întâlnit adesea femei, bărbaţi, cupluri
care aveau o problemă că eu şi soţul meu
am ales să avem amândoi o carieră.
Sunt cupluri care ne vor binele
şi care ne spun foarte clar în familie
sau la o întâlnire cu prietenii
„Știi că nu eşti o mamă prea bună
pentru că investeşti așa mult în cariera ta, nu?"
Aş minţi dacă aș spune că nu mă doare asta.
Copiii mei sunt cei mai importanţi pentru mine
iar ideea că aş putea să îi neglijez, este intolerabilă.
Dar am făcut ca şi cu John,
mi-am amintit că era vorba de problemele lor,
complexele lor.
Şi în loc să le răspund,
le ofeream un zâmbet larg
în timp ce vedeam strălucind
în mintea mea următorul semn:
(Bucură-te, asta îi enervează la culme.)
(Aplauze)
Ca femei, aveţi două opţiuni în astfel de situaţii.
Puteţi decide să internalizaţi mesajele negative
care vă sunt aruncate
şi să simţiţi că aţi eşuat,
că este greu să aveţi succes
sau alegeţi să vedeţi că negativitatea celorlalţi este a lor
şi să o transformaţi în combustibil personal.
Am învăţat să aleg opţiunea doi
şi am aflat că m-a ajutat.
Este adevărat ce se zice:
succesul este cea mai bună răzbunare.
Unele femei din Estul Mijlociu
sunt norocoase să aibă pe cineva care le sprijină în carieră.
Corecţie: aş spune „deștepte”,
pentru că tu alegi cu cine te măriţi
şi ai face bine să alegi pe cineva susținător dacă vrei să ai o carieră.
Nici azi, bărbatul arab nu contribuie în mod egal în casă.
Societatea nu se aşteaptă la asta
şi chiar dezaprobă acest lucru.
Cât despre femeile Arabe, societatea presupune
ca sursa fericirii lor ar trebui să fie fericirea şi prosperitatea
copiilor şi soţului.
Ea există, în mare parte, doar pentru familie.
Lucrurile se schimbă, dar în timp.
Asta înseamnă că femeia arabă de afaceri
trebuie să aibă grijă de casă,
să se asigure că oferă ce este nevoie copiilor
şi să îşi vadă de carieră.
Am aflat, pe calea grea, că pentru a face asta
trebuie să aplici abilităţile profesionale în viaţa personală.
Trebuie să lucrezi la viaţa ta.
Iată cum fac asta în viaţa personală.
În Orientul Mijlociu
aproape orice familie are acces la ajutor în casă.
Provocarea constă în a recruta eficient.
Am aplicat principiile din business
am selectat pe cineva, care mă ajută când sunt la muncă,
pe baza unor referinţe serioase.
Cristina a lucrat 5 ani cu sora mea
şi am văzut calitatea muncii ei.
Ea face parte acum din familie
şi este la noi de când Alia avea 6 luni.
Ea are grijă de casă cât sunt la muncă
iar eu am grijă să îi ofer
cele mai bune condiţii ei şi copiilor mei
la fel cum aş face la muncă.
Această lecţie se aplică în orice sferă a îngrijirii copiilor,
fie că este vorba despre au pair, creşă,
dădacă part-time.
Alegeţi cu atenţie şi delegați.
Dacă vă uitaţi în calendarul meu
veţi vedea că în fiecare zi
există o oră şi jumătate, de la 19 la 20:30,
în care scrie „timp cu familia".
Este un timp sacru.
Fac asta de când Alia era bebeluş.
Fac tot ce pot să păstrez acest timp,
să fui acasă şi să petrec timp cu copiii:
îi intreb ce au făcut în ziua respectivă,
le verific temele, le citesc poveşti,
îi sărut şi îi îmbrăţişez.
Dacă sunt în deplasare, indiferent de zonă,
folosesc Skype pentru a vorbi cu ei.
Fiul nostru Burhan are 5 ani
şi învaţă să citească şi să socotească.
Iată o alta confesiune.
Am aflat că fiica noastră este mult mai pricepută
să îl înveţe lucruri decât sunt eu.
(Râsete)
A început ca un joc, dar Aliei îi place să fie profesara fratelui ei
şi am realizat că aceste sesiuni chiar îl ajută pe Burhan,
o responsabilizează pe Alia
şi întăreşte legătura dintre ei,
este o relaţie win-win.
Femeile arabe de succes pe care le știu
au găsit o modalitate unică de a-şi gestiona viaţa,
continuând să-și asume în mare parte responsabilităţile de acasă.
Dar nu e vorba doar de a supraviețui
în acest rol dublu de femeie de carieră şi de mamă.
Este vorba despre a fi în prezent.
Când sunt cu copiii mei
încerc să las de-o parte munca.
În loc să mă îngrijorez cât timp pot petrece cu ei zilnic,
prefer să valorific aceste minute în momente memorabile,
în care îmi văd copiii,
îi ascult, mă conectez cu ei.
(Nu intraţi în competiţie, uniţi-vă forţele)
Femeile arabe din generaţia mea nu au fost foarte vizibile în public
pe măsură ce s-au format.
Asta explică într-un fel
de ce vedeţi puţine femei implicate în politică.
Însă reversul este
că am petrecut mult timp
să ne dezvoltăm abilităţi sociale în spatele scenei:
în cafenele, în sufragerii, la telefon,
abilităţi sociale necesare pentru a avea succes:
networking.
Aş spune că femeile arabe
au o reţea mare de prieteni şi cunoştinţe.
Majoritatea sunt femei.
În Vest, femeile ambiţioase se compară adesea cu alte femei
şi speră să fie remarcate ca fiind cele mai de succes.
Asta conduce la un comportament competitiv
între femeile de carieră.
Dacă există un singur loc în vârf,
atunci nu ai loc pentru alţii, cu atât mai mult să îi stimulezi.
Femeile arabe nu au căzut în această capcană psihologică.
Fiind într-o societate patriarhală,
au realizat că ajutându-se reciproc
beneficiul este al tuturor.
La fostul job, eram cea mai în vârstă femeie pentru Estul Mijlociu,
deci se poate presupune că a investi în reţeaua mea de colege
nu mi-ar aduce vreun beneficiu
şi că ar trebui să îmi investesc timpul
dezvoltând relaţii cu colegii mei bărbaţi.
Dar cu ajutorul altor femei mi s-au acordat cele mai mari două șanse.
Şefa de la marketing a sugerat
că pot fi considerată un tânăr lider din Forumul Economic Mondial.
Îmi cunoștea angajamentele cu media şi cu publicaţiile
şi când a fost rugată să îşi spună părerea,
mi-a scos numele în evidență.
Această femeie şi prietenă era o tânără consultantă
care m-a ajutat să îmi vând primul proiect în Arabia Saudită,
o piaţă pe care am considerat-o greu de pătruns ca femeie.
Ea m-a prezentat unui client
şi asfel am putut intra cu proiectele mele în Arabia Saudită.
Astăzi am în echipa mea două femei
pe care le văd ca fiind de succes dar şi cheia succesului meu.
Femeile continuă să pătrundă în lume
nu suficient de rapid, dar avansăm.
Lumea arabă face şi ea progrese, în ciuda obstacolelor.
Anul acesta UAE a numit 5 noi femei în funcții de ministru,
deci sunt în total 8.
Asta înseamnă 28% din cabinet
cu mult peste media ţărilor dezvoltate.
Acesta este tabloul favorit al fiicei mele Alia,
Este rezultatul leadershipului excepţional
dar şi rezultatul obţinut de femei puternice
care nu au renunţat şi au depășit permanent nişte limite.
Şi asta pentru că femeile Arabe au decis, ca şi mine,
să transforme mizeria în combusibil,
să îşi modeleze viaţa şi să muncească,
şi să îşi unească forţele în loc să intre în competiţie.
Când mă gândesc la viitor,
mă gândesc la fiica mea, care va sta aici
peste 20 sau 30 de ani
şi va fi mândră că este fiica mea
şi a tatălui ei.
Pentru fiul meu, sper ca până atunci
expresiile „fiul mamei" sau „băiatul mamei"
să capete un alt înţeles.
Mulţumesc.
(Aplauze)