Amióta megalkották a számítógépet,
az intelligenciája és teljesítménye növelésén dolgozunk.
Az abakusztól a termet betöltő gépeken át
eljutottunk az asztali és zsebszámítógépekig.
Ma már mesterséges intelligenciát – MI-t – tervezünk, mely automatizálja
az emberi értelmet igénylő feladatokat.
A számítástechnika történetét elnézve
mindig úgy kezeltük a számítógépeket, mint külső eszközöket,
amelyek a nevünkben számolnak és cselekszenek.
Én a részünkké akarom tenni az internetet, az MI-t és a számítástechnikát.
Az emberi észlelés részeként lehetővé teszik,
hogy interakcióba lépjünk a környezetünkkel.
Az emberi és gépi intelligencia egyesítése a testünkben
többé tesz minket, ahelyett, hogy a háttérbe szorítana vagy kiváltana.
Lehet-e kombinálni azt, amiben az ember a legjobb – kreativitás, ösztönösség –
azzal, amiben a számítógép
– mint például adatfeldolgozás és adattárolás?
Jobb lehet-e a kettő egyesítve, mint összesen külön-külön?
Van eszközünk, ami ezt lehetővé teheti.
Az AlterEgo nevű, viselhető eszköz révén
megtapasztalhatjuk, milyen, ha a fejünkben
egy beszélő MI él,
amelyhez úgy szólhatunk, mint amikor magunkban beszélünk.
Van egy új prototípusunk, amit itt mutatunk be először,
és elmondom, hogyan működik.
Beszéd közben az agy
általában ingerületet küld az idegeken át
a belső beszédképző szervekhez,
hogy aktiválja a hangszalagokkal együtt, így hozva létre beszédet,
az egyik legösszetettebb kognitív
és motorikus emberi tevékenységet.
Nos, képzeljék el, hogy úgy beszélnek,
hogy nem ejtenek ki hangot, nem mozgatják a szájukat,
nem mozog az álkapcsuk,
egyszerűen csak magukban formálják meg a szavakat.
Így nagyon finoman használatba vesszük a belső beszédképző szerveket,
vagyis a nyelvet és a szájpadlás hátulsó részét.
Amikor ez megtörténik,
az agy nagyon gyenge jeleket küld ezeknek a belső beszédképző szerveknek.
Az AlterEgo szenzorait
egy vékony, rugalmas és átlátszó, műanyag eszköz rejti,
amely, mint egy ragtapasz, a nyakra helyezhető.
Ezek a szenzorok a bőr felszínéről
reagálnak a szájüreg mélyén
keletkező, belső jelekre.
A háttérben futó MI program
megpróbálja kitalálni, mit akar az illető mondani,
majd választ küld a felhasználónak,
mégpedig csontvezetés segítéségével:
a hang a koponyacsonton át rezgést juttat el a belsőfülbe,
így hallja a felhasználó,
mintegy kiegészítésként, és nem elnyomva a környezet
természetes érzékelését.
Ezen elemek – a bemenet, a kimenet és az MI – kombinációja
egy, a fejükben lévő interfész tiszta, szubjektív megtapasztalását biztosítja,
amelyhez úgy beszélhetnek, mintha magukban beszélnének.
Csak hogy tisztázzuk: az eszköz nem rögzíti vagy olvassa a gondolataikat.
Olyan információkat rögzít, amelyeket közölni szándékoznak,
mégpedig a belső beszédképző szerveik szándékolt használatával.
Senki nem akarja, hogy olvassák, mindenki "írni" akar.
Ezért alakítottuk úgy a rendszert,
hogy szándékosan a perifériás idegrendszer jeleit rögzítse.
Így minden körülmények között a felhasználó irányít.
Megállnék egy pillanatra, hogy élőben tartsak bemutatót.
Fel fogok tenni Ericnek egy kérdést.
Ő keresni fogja a választ anélkül,
hogy hangot adna, gépelne, megmozdítaná az ujjait,
mozgatná az ajkát.
Egyszerűen csak felteszi magában a kérdést.
Az MI meg fogja találni a választ, és az eszköz segítségével
hallható visszajelzést ad Ericnek.
Bár látnak előtte egy laptopot, nem fogja használni.
Minden élesben történik, az eszköz segítségével.
Csak annyi kell, hogy a ráragasztott eszköz kapcsolódjon az MI-hoz és a nethez.
Szóval, Eric, milyen az idő éppen most Vancouverben?
A képernyőn azt látják,
milyen szavakat ejt ki éppen magában Eric.
Ez most, valós időben történik.
Eric: Vancouverben esős az idő, a hőmérséklet pedig 10 Celsius-fok.
Arnav Kapur: Az MI hangalapú választ küldött
az eszköz segítségével Ericnek.
Hogyan hasznosíthatunk egy ilyen megoldást?
Képzeljék el, hogy pontosan memorizálnak dolgokat úgy,
hogy azokat magukban elismételve, pontosan rögzítik,
majd később, ha szükségük van rá,
előkereshetik;
a számítógép sebességével végezhetnek számításokat;
némán üzenetet küdhetnek másoknak.
Hirtelen képessé válnának több nyelven beszélni úgy,
hogy magukban csak egy nyelvet beszélnek,
ám a fejükben hallják a fordítást egy másik nyelvre.
A lehetőségek száma végtelen.
A világon emberek millióinak okoz gondot
a normális, emberi beszéd.
Az ALS-ben vagy Lou Gehrig szindrómában szenvedők,
a sztrókos vagy szájrákos emberek
– csak néhány a sok közül.
Számukra a kommunikáció fájdalmasan lassú és fárasztó tevékenység.
Ez itt Doug.
Tizenkét évvel ezelőtt ALS-sel diagnosztizálták,
azóta elveszítette a beszédképességét.
Ma képernyő-billentyűzetet használ;
a fejmozdulatai segítségével gépel le minden egyes karaktert.
Egyetlen mondat közlése is perceket vesz igénybe a számára.
Elmentünk hát Doughoz, s megkérdeztük,
mik lennének az első kimondott szavai, ha a rendszerünket használná.
Talán egy köszönés, mint például: "Helló, hogy vagy?"
Vagy jelezné, hogy segítségre van szüksége?
Doug azt mondta, a rendszerünket arra használná,
hogy újraindítsa a régi rendszerét, mert az folyton összeomlott.
(Nevetés)
Erre a válaszra nem számítottunk.
Mutatok egy rövid videót arról, hogyan használta először Doug a rendszerünket.
(Hang) Számítógép újraindítása.
AK: Amit most láttak,
az volt, hogyan kommunikált vagy beszélt Doug először, valós időben,
mióta elveszítette a beszédképességét.
Emberek milliói
lennének képesek valós időben kommunikálni, akárcsak Doug,
más emberekkel, a barátaikkal, a családjukkal.
Remélem, segíthetünk nekik kifejezni a gondolataikat, ötleteiket.
Hiszem, hogy a számítástechnika, az MI
és az internet ahelyett, hogy külső egységek vagy ellenségek lennének,
belénk olvadhatnak, mintegy az észlelésünk kiterjesztéseként,
így erősítve az emberi leleményességet,
biztosítva elképzelhetetlen képességeket és kiteljesítve valódi potenciálunkat.
Mi több, talán még emberi mivoltunkban is képes lenne jobbá tenni minket.
Köszönöm.
(Taps)
Shoham Arad: Jöjjön ide, kérem!
Oké.
Feltennék néhány kérdést, mielőtt átrendezik a díszletet.
Nagyszerűnek gondolom, újítónak,
hátborzongatónak és ijesztőnek.
Meg tudja mondani, hogy mire gondolok...
...azt hiszem, van ebben valami kínos érzés.
Mondja csak, olvassa ez a gondolatainkat?
Fogja olvasni öt éven belül?
Létezik felfegyverzett változata, és ha igen, hogy néz ki?
AK: Mielőtt belevágtunk volna ebbe, az első tervezési alapelvünk az volt,
hogy az etikáról ne utólagosan gondolkodjunk.
Tehát az etikát már a tervbe bele akartuk égetni.
Így megfordítottuk azt.
Nem közvetlenül az agyból olvasunk,
hanem a szomatikus idegrendszerből,
melyet akaratlagosan kell bevonni az eszközzel való kommunikációba,
miközben biztosítjuk a gondolkodó vagy gondolateszköz előnyeit is.
Mindkét világból a legjobbat.
SA: Oké, szerintem még rengeteg kérdésre számíthat az emberektől.
Említette, hogy ez egy tapasz.
Vagyis most éppen itt van, ugye?
Ez az utolsó verzió?
Reményei szerint milyen lesz a végleges külseje?
AK: Az a célunk, hogy a technológiát teljes mértékben elfedjük.
SA: Hogy érti ezt?
AK: Ha felveszi, nem szabad, hogy észrevegyem.
Senki nem akar technikát az arcán, a háttérben akarják hordani,
hogy onnét támogassa önöket.
Van tehát egy tapasz verzió, mely a bőrhöz illeszkedik,
amely hasonlít a bőrhöz,
de egy még kisebb változaton dolgozunk,
ami itt lehetne.
SA: Oké.
Úgy érzem, ha bárkinek kérdése lenne Arnavhoz,
egész héten itt lesz.
Oké, köszönjük szépen, Arnav.
AK: Köszönöm, Shoham.