Ovo je Bop.
Bop je tip društvenog plesa.
Ples je jezik,
a društveni ples je izražaj koji izranja iz društva.
Društveni ples nije osmišljen od jedne osobe.
Ne može ga se povezati s jednim trenutkom.
Svaki ples ima korake s kojima se svi mogu složiti,
ali sve je na pojedincu i njihovom kreativnom identitetu.
Zbog toga,
društveni plesovi se pojavljuju,
mijenjaju se
i šire se kao požari.
Stari su kao i naša povijest.
U Afro-američkim društvenim plesovima
vidimo kroz 200 godina
kako su Afričke i Afro-američke tradicije utjecale na našu povijest.
Sadašnjost uvijek sadrži prošlost.
A prošlost oblikuje tko smo
i tko ćemo biti.
(Pljesak)
Juba ples je rođen iz iskustva porobljenih Afrikanaca
na plantažama.
Donešen u Amerike,
ogoljen od običnog govorenog jezika,
ovaj ples je bio način za porobljene Afrikance da se prisjete odakle su.
Možda je izgledao ovako.
Pljeskanje bedara,
noge u pokretu
i plješćuće ruke:
ovako su zaobišli zabranu bubnjanja robovlasnika
improvizirajući složene ritmove
baš kao njihovi preci s bubnjevima na Haitiju
ili u Yoruba zajednicama Zapadne Afrike.
Radilo se o održavanju kulturnih tradicija na životu
i zadržavanja osjećaja unutarnje slobode
u zatočeništvu.
Bio je to isti subverzivni duh koji je stvorio ovaj ples:
Cakewalk,
ples koji je parodirao ponašanje Južnjačkog visokog društva --
način da porobljeni bace sjenu na svoje gospodare.
Luda stvar oko tog plesa
je da su Cakewalk izvodili za gospodare,
koji nikad nisu sumnjali da ih se ismijava.
Sad možda prepoznate ovaj.
1920 --
Charleston.
Charleston je bio vezan uz improvizaciju i glazbu,
prelazeći u Lindy Hop,
swing ples
pa čak i u Kid n Play,
originalno nazvan Funky Charleston.
Započela ga je usko povezana skupina crnačkog društva blizu Charlestona, Sjeverne Karoline,
Charlston se probio u plesne dvorane,
gdje su mlade žene iznenada imale slobodu lupkati petama
i pokretati noge.
Sad, društveni ples je važan za zajednicu i povezivanje.
Ako ste znali korake,
značilo je da ste pripadali grupi.
Ali što ako to postane pošast svjetskih razmjera?
Twist.
Nije iznenađenje da Twist možemo pratiti do 19. stoljeća,
donešenog u Ameriku iz Konga
u vrijeme ropstva.
Ali u kasnim pedesetima,
baš prije početka Pokreta za građanska prava,
Twist su popularizirali Chubby Checker i Dick Clark.
Iznenada, svi su radili Twist:
bijeli tinejdžeri,
djeca u Latinskoj Americi,
polako ulazeći u pjesme i filmove.
Kroz društveni ples,
granice između grupa postale su zamućene.
Priča se nastavlja 1980. i u devedesetima.
Uz pojavljivanje hip-hopa,
Afro-američki društveni plesovi postali su još vidljiviji,
uzimajući iz svoje duge povijesti,
oblikujući kulturu i bivajući oblikovani njome.
Danas, ti plesovi nastavljaju evoluirati, rasti i širiti se.
Zašto plešemo?
Da bi se kretali,
da bi se opustili,
da bi se izrazili.
Zašto plešemo skupa?
Da ozdravimo,
da se sjećamo,
da kažemo, "Pričamo istim jezikom.
Postojimo.
I slobodni smo."