Putem reduce numărul morților violente din întreaga lume
cu 50% în următoarele trei decenii.
Trebuie doar să reducem rata omuciderilor cu 2,3% pe an și ne vom atinge ținta.
Nu vă vine să credeți?
Ei bine, epidemiologii și criminaliștii de top din jurul lumii
tind să creadă că e posibil, la fel și eu.
Condiția e să ne concentrăm pe orașe, în special pe cele mai vulnerabile.
M-am gândit la asta foarte mult.
În ultimi 20 de ani am lucrat în țări și orașe distruse de conflicte,
violență, terorism sau o combinație a celor de mai sus.
Am prins traficanți de arme din Rusia până în Somalia.
Am lucrat cu șefi de bande în Afghanistan și Congo.
Am numărat cadavre în Columbia, Haiti, Sri Lanka, Papua Noua Guinee.
Nu trebuie să fii, totuși, în prima linie,
pentru a înțelege că planeta ne scapă de sub control, nu-i așa?
Există un sentiment că instabilitatea internațională este noua normă.
Dar vreau să priviți mai atent și cred că veți observa
că geografia violenței se schimbă,
fiindcă nu statele sunt cele afectate de conflicte și criminalitate în principal
ci orașele: Aleppo, Bamako, Caracas, Erbil, Mosul, Tripoli, Salvador.
Violența migrează spre metropole.
Poate ar trebui să ne așteptăm la asta, corect?
Până la urmă, majoritatea oamenilor trăiesc în orașe, nu în sate.
600 de orașe, printre care 30 megapolisuri reprezintă două treimi din PIB-ul global.
Dar când vine vorba de orașe, nordul domină:
America de Nord, Europa de Vest, Australia și Japonia,
unde violența este la minime istorice.
Ca urmare, entuziaștii vorbesc despre triumful orașului,
de clasele creative și de primarii care vor conduce lumea.
Și eu sper că primarii vor conduce într-o zi lumea,
dar realitatea este că nu auzim nimic despre ce se întâmplă în Sud.
Mă refer la America Latină, Africa, Asia,
unde violența este în creștere, infrastructura este suprasolicitată
și unde guvernarea este o aspirație, nu o realitate.
Unii diplomați și experți în dezvoltare vorbesc despre 40-50 de state vulnerabile
care vor determina nivelul de securitate în secolul al XIX-lea.
Cred că orașele vulnerabile vor determina viitorul ordinii sau al haosului.
Asta pentru că acțiunile conflictuale la fel și cele umanitare
vor fi concentrate în orașe.
Eforturile de dezvoltare, definite prin eradicarea sărăciei,
un sistem de sănătate garantat tuturor, combaterea schimbării climatice,
sunt lupte care vor avea loc în zonele sărace ale orașelor noastre.
Vreau să vă vorbesc despre 4 mega-riscuri care definesc vulnerabilitatea în prezent.
Dacă reușim să le controlăm, putem schimba problema violenței letale.
Voi începe cu vestea bună.
Realitatea este că trăim în cel mai pașnic moment din istoria umanității.
Steven Pinker și alții au arătat că intensitatea și frecvența conflictelor
sunt la un minim istoric.
Gaza, Syria, Sudan și Ucraina, oricât de teribile sunt aceste conflicte,
reprezintă doar o întețire relativ minoră, în 50 de ani de declin al conflictelor.
Mai mult, constatăm o scădere impresionantă în rata omuciderilor.
Manuel Eisner și alții au arătat că de secole, rata uciderilor a scăzut
mai ales în vest.
Multe orașe nordice sunt de 100 de ori mai sigure decât acum 100 de ani.
Acești doi factori, declinul în rata conflictului armat și a crimelor
sunt dintre cele mai extraordinare, dar și nerecunoscute,
succese din istoria umanității.
Ar trebui să fim entuziasmați, nu?
Da, sigur că ar trebui.
Mai este doar o problemă: aceste două plăgi sunt încă printre noi.
525 000 oameni, bărbați, femei, băieți și fete
mor în circumstanțe violente anual.
Studiile pe care le-am făcut cu Keith Krause și cu alții
au arătat că sunt între 50 000-60 000 de morți violente în zone de război.
Restul, aproape 500 000 de oameni, mor în afara zonelor de conflict.
Altfel spus, de 10 ori mai mulți oameni mor în afara zonelor de conflict.
Mai mult, violența se mută în Sud, în America Latină și în Caraibe,
în zone din Africa Centrală și de Sud, din Orientul Mijlociu și Asia Centrală.
40 din 50 cele mai periculoase orașe din lume sunt aici, în America Latină.
13 în Brazilia, iar cel mai periculos, San Pedro Sula, al 2-lea oraș din Honduras
cu rata omuciderilor de 187 la 100 000 de oameni.
De 23 de ori mai mult decât media globală.
Dacă violența se re-concentrează geographic,
este reconfigurată și de noua topografie.
Când vine vorba de orașe, lumea nu este plată,
ci, cum ar spune Thomas Friedman, este „ascuțită”.
Dominanța orașului ca mod principal de organizare urbană
este una dintre cele mai surprinzătoare inversări demografice din istorie
și a avut loc foarte repede.
Cunoașteți statisticile, nu?
În prezent sunt 7.6 miliarde de oameni pe glob,
vor fi 9.6 miliarde în 2050.
Dar luați în considerare asta:
În 1800, unul din 30 de oameni trăia la oraș,
în prezent, rata este de unul din doi.
Mâine, cu toții vom trăi acolo.
Această expansiune în urbanizare nu va fi egală și nici echitabilă.
Marea majoritate, 90%, va avea loc în orașele din Sud.
Geografii și demografii urbani spun
că nu talia sau densitatea orașelor determină violența.
Tokyo, cu 35 milioane de locuitori,
e una dintre cele mai mari și, unii spun, cele mai sigure metropole de pe glob.
Ceea ce contează este viteza urbanizării.
Eu îi spun „turbo-urbanizare” și e unul din factorii cheie ai vulnerabilității.
Când vă gândiți la expansiunea incredibilă a acestor orașe
și la „turbo-urbanizare”, luați cazul orașului Karachi.
Karachi avea aproape 500 000 locuitori în 1947: un oraș vibrant.
În prezent, are 21 milioane locuitori.
Pe lângă faptul că aduce trei sferturi din PIB-ul Pakistanului,
e și unul din cele mai violente orașe din sudul Asiei.
Dhaka, Lagos, Kinshasa,
aceste orașe sunt de 40 de ori mai mari decât în anii '50.
Gândiți-vă la New York.
„Big Apple” a avut nevoie de 150 de ani să ajungă la 8 milioane de locuitori.
Sao Paolo, Mexico City au ajuns la același număr în doar 15 ani.
Cum arată aceste orașe: medii, mari, mega- sau hiper-metropole?
Care este profilul lor?
În primul rând, sunt tinere.
Ce observăm în multe dintre ele este creșterea procentului tinerilor.
Aceasta e de fapt o veste bună.
E o urmare a reducerii ratelor mortalității infantile.
Trebuie să fim atenți la procentul mare de tineri.
Înseamnă de fapt că proporția tinerilor trăind în orașe vulnerabile
e mult mai mare decât a celor care trăiesc în orașe mai prospere.
În unele orașe vulnerabile, 75% din populație are sub 30 de ani.
Gândiți-vă: 3 din 4 locuitori au mai puțin de 30 de ani.
Parcă ar fi Palo Alto pe steroizi!
În Mogadishu, spre exemplu, vârsta medie este 16 ani.
La fel și pentru Dhaka, Dili și Kabul.
Cât despre Tokyo? E 46; ca în majoritatea orașelor vest-europene.
Nu doar populația tânără determină violența.
Acesta e doar un factor dintr-o serie.
Totuși, populația tânără, la un loc cu șomajul, lipsa educației
și - asta e determinant - a fi bărbat, fac o premisă periculoasă.
Acești factori de risc sunt corelați cu populația tânără
și sunt des asociați cu creșterea ratei violenței.
Cei care sunteți părinți de adolescenți știți despre ce vorbesc, nu?
Imaginați-vi-l pe băiatul vostru, fără vreo structură,
cu prietenii ăia neascultători ai lui, făcându-și de cap.
Acum dați la o parte părinții, educația și posibilitatea acesteia,
adăugați niște droguri, alcool și arme; relaxați-vă și priviți focul de artificii!
Implicațiile sunt descurajante.
Chiar aici în Brazilia, speranța de viață este de 73,6 ani.
Dacă trăiești în Rio, îmi pare rău, dă doi ani la o parte.
Dacă ești tânăr, needucat, șomer, negru și bărbat...
speranța ta de viață scade la mai puțin de 60 de ani.
Există un motiv pentru care tinerețea și violența
sunt ucigașii numărul 1 în această țară.
Bine, dar nu e totul dezastros în orașe.
Până la urmă, orașele sunt centre de inovație,
dinamism, prosperitate, entuziasm și conectivitate.
Acolo se adună deștepții.
Tinerii pe care tocmai i-am menționat,
sunt mai versați ca niciodată în ale tehnologiei.
Boom-ul acesta: Internetul, tehnologia mobilă
fac ca granițele dintre nord și sud, dintre țări și în interiorul lor,
să se reducă.
Așa cum ați auzit de multe ori însă,
noile tehnologii au două fețe.
De exemplu, ele ajută la aplicarea legii.
Poliția din toată lumea folosește investigații la distanță și metadate
pentru anticiparea infracțiunilor.
Unii polițiști pot prevedea infracțiunile violente înainte ca ele să se producă.
Scenariul infracțiunilor viitorului, este real în prezent
și trebuie să fim precauți.
Trebuie să asigurăm securitatea publică, uneori sacrificând dreptul la intimitate.
Dar nu doar poliția inovează.
Am auzit de activități extraordinare ale societății civile,
care se implică în acțiuni colective pe plan local și global.
Asta duce la proteste virtuale și la revoluție reală.
Dar cele mai îngrijorătoare sunt grupările infracționale
ce operează online și încep colonizarea spațiului virtual.
În Ciudad Juarez în Mexico unde am lucrat, grupări precum Zetas și cartelul Sinaloa
bombardează rețelele de socializare.
Le folosesc să recruteze membrii, să-și vândă produsele,
să amenințe, să intimideze și să ucidă.
Violența s-a mutat în mediul virtual.
Asta e doar o schiță incompletă a unei situații complexe și dinamice.
Există multe mega-riscuri care vor defini vulnerabilitatea în prezent;
diferența de venit e unul dintre acestea,
la fel și sărăcia, schimbarea climatică și nesancționarea infracțiunilor.
Ne confruntăm cu o dilemă dificilă
prin care unele orașe vor prospera și contribui la progresul global,
iar altele vor face pași greșiți și îl vor încetini.
Dacă dorim să schimbăm acest curs, trebuie să inițiem un dialog.
Nu ne putem concentra doar pe orașele care funcționează:
Singapore, Kuala Lumpur, Dubai, Shanghai și alte orașe de genul acesta.
Trebuie să aducem și orașele vulnerabile în dialog.
O metodă ar fi să coordonăm orașele vulnerabile cu cele mai prospere
începând un proces de colaborare, schimb de idei,
pentru a vedea ce funcționează și ce nu.
Un exemplu minunat vine din El Salvador și Los Angeles:
primarii celor două orașe colaborează
pentru a pune în contact foști membri ai clanurilor, cu membri actuali,
oferindu-le educație și încurajând între timp crearea armistițiilor.
Am observat scăderea ratei omuciderilor în San Salvador,
care a fost cel mai violent oraș de pe glob,
cu 50%.
Putem să ne concentrăm pe orașe-problemă, dar și pe zone-problemă.
Locația are un rol fundamental în determinarea violenței din orașe.
Știați că între 1 și 2% din adresele străzilor dintr-un oraș vulnerabil
pot prezice până la 99% din infracțiunile violente?
Spre exemplu, Sao Paolo, unde am lucrat,
s-a transformat din unul din cele mai periculoase orașe ale Braziliei
la unul dintre cele mai sigure; și a făcut asta dublând
colectarea informației, identificarea zonelor-problemă, reformând poliția
și așa, a ajuns la scăderea omuciderilor cu 70% în puțin peste 10 ani.
Trebuie să ne concentrăm și asupra „oamenilor-problemă”.
E tragic, dar a fi tânăr, șomer, needucat și bărbat
crește riscul de a fi ucis sau de a ucide.
Trebuie să rupem acest lanț al violenței
prin a lucra cu copiii noștri, cu cei mai mici,
valorizându-i, nu stigmatizându-i.
Am fost implicat în acțiuni impresionante în Kingston, Jamaica și aici, în Rio
care oferă educație, locuri de muncă și activități de recreere
acestor grupuri cu risc mărit.
Ca rezultat, am observat scăderea violenței în comunitățile lor.
Trebuie să ne facem orașele mai sigure, incluzive și satisfăcătoare pentru toți.
Realitatea este că simțul comunității contează.
Mobilitatea contează în orașele noastre.
Trebuie să renunțăm la modelul actual de segregare și excludere,
de orașe cu ziduri.
Exemplul meu favorit de cum să facem asta vine din Medellin.
Când trăiam în Columbia la sfârșitul anilor '90,
Medellin era capitala crimelor la nivel mondial, dar s-a redresat.
A reușit asta investind deliberat în zone cu venituri mici și foarte violente
și integrându-le în cele de clasă mijlocie printr-o rețea de telecabine,
transport public și infrastructură de prim rang.
În acest proces, a redus rata omuciderilor cu 79% în doar două decenii.
Și în final, avem tehnologia.
Tehnologia poate promite mult, dar este și primejdioasă.
Am văzut exemple de inovații extraordinare,
multe venind din această încăpere.
Poliția lucrează deja la prognoze.
Cetățenii se implică în acțiuni populare.
Și grupul meu e implicat în dezvoltarea unor aplicații
care să monitorizeze progresul poliției și să mărească siguranța cetățenilor.
Dar trebuie să fim precauți.
Dacă aș avea un singur mesaj să vă transmit, ar fi următorul.
Violența letală nu este de neevitat, ne putem face orașele mai sigure.
Oameni buni, avem oportunitatea majoră de a reduce rata omuciderii
la jumătate în decursul vieților noastre.
Așa că am o întrebare.
Ce mai așteptăm?
Vă mulțumesc!
(Aplauze)