Kao softverski programer i tehnolog,
radio sam na brojnim građanskim projektima
proteklih godina.
Građanska tehnologija ponekad se naziva tehnologijom dobra,
koristi se tehnologija da se rešavaju humanitarni problemi.
Ovo je 2010. u Ugandi
kada se radilo na rešenju koje bi lokalnim populacijama dozvolilo
da izbegnu da vlada nadgleda njihove mobilne telefone
kako bi se izrazilo neslaganje.
Ista tehnologija kasnije je korišćena u Severnoj Africi
za slične svrhe, kako bi se aktivisti povezali
kada su vlade namerno obarale mreže
kako bi se kontrolisalo stanovništvo.
Ali tokom godina, kako sam razmišljao o ovim tehnologijama
i stvarima na kojima radim,
u krajičku uma mučilo me pitanje,
a to je, šta ako grešimo sa dobrim stranama tehnologije
i ako nešto aktivno šteti
zajednicama kojima želimo da pomognemo?
Industrija tehnologije širom sveta funkcioniše pod sličnim pretpostavkama
da ako pravimo sjajne stvari,
to će imati pozitivan efekat na sve.
Na kraju ove inovacije dolaze do svakog.
Ali to nije uvek slučaj.
Ovakvo slepo probijanje tehnologije volim da zovem "tehnonomijom kapanja",
da pozajmim izraz. (Smeh)
Često mislimo da ako dizajniramo stvari za odabranu nekolicinu,
te tehnologije će na kraju doći do svakog,
a to nije uvek slučaj.
Tehnologija i inovacija ponašaju se umnogome nalik na bogatstvo i kapital.
Skupljaju se u rukama nekolicine
i ponekad dopru do ruku većine.
Većina vas se vikendom ne bori protiv ugnjetavačkih režima
pa sam hteo da smislim nekoliko primera koji će vam biti bliskiji.
U svetu prenosnih gedžeta, pametnih telefona i aplikacija,
postoji veliki pokret za praćenje ličnog zdravlja ljudi
sa aplikacijama koje prate broj kalorija koje sagorevate
ili da li previše sedite ili dovoljno hodate.
Ove tehnologije čine udeo pacijenta u medicinskim ustanovama mnogo efikasnijim
a zauzvrat, ove ustanove
počinju da očekuju ovakvu vrstu efikasnosti.
Kako ovi medicinski alati dolaze do medicinskih prostorija
i postaju digitalno spremni,
šta se dešava sa digitalno nevidljivima?
Kako izgleda medicinsko iskustvo
za nekoga ko nema telefon ili sat od 400 dolara
koji prati svaki njihov pokret?
Da li sada postaju opterećenje za medicinski sistem?
Da li se njihovo iskustvo menja?
U svetu finansija, Bitkoin i kriptovalute unose revoluciju
u način na koji novac prebacujemo širom sveta,
ali izazov sa ovim tehnologijama
je to da je prepreka za ulaz neverovatno visoka, zar ne?
Potreban vam je pristup istim telefonima, uređajima, vezama,
a tamo gde ih nemate, gde možete naći zastupnika,
obično vam je za učešće potrebna određena količina kapitala.
Pitanje koje sebi postavljam je šta se dešava sa poslednjom zajednicom
koja će koristiti papirni novac kada ostatak sveta pređe na digitalne valute?
Još jedan primer iz mog rodnog grada u Filadelfiji -
skoro sam otišao gradsku biblioteku
i oni su suočeni sa krizom postojanja.
Državno finansiranje opada,
moraju da smanje troškove da nastave da rade i ostanu bitni
pa je jedan od načina na koji ovo rešavaju
to da određeni deo knjiga digitalizuju i postave ih na oblak.
Ovo je sjajno za većinu dece, zar ne?
Knjige možete gledati kod kuće,
možete istraživati na putu od škole ili kuće,
ali ovo su dve veoma velike pretpostavke,
da pod jedan, imate pristup od kuće
i da dva, imate pristup mobilnom telefonu,
a u Filadelfiji, mnogo dece to nema.
Kako onda izgleda njihovo iskustvo učenja
naspram biblioteke koja je potpuno zasnovana na oblaku,
nečega što se smatralo osnovnim delom školovanja?
Kako da budu konkurentni?
Poslednji primer sa druge strane sveta iz istočne Afrike -
postoji ogroman pokret da se digitalizuju prava na posedstvo zemljišta,
iz brojnih razloga.
Zajednice koje migriraju, starije generacije koje izumiru
i konačno, loše beleženje zapisa,
dovelo je do konflikta oko toga ko šta poseduje.
Tako je nastao veliki pokret da se sve ove informacije postave na internet,
kako bi se pratilo vlasničko pravo ovih komada zemljišta,
da se to stavi u oblak i pruži zajednicama.
Zapravo, nenamerna posledica ovog
bila je ta da se desio nalet kapitalista, investitora, trgovaca nekretninama,
koji su došli i počeli da kupuju ove komade zemljišta
od samih ovih zajednica
jer imaju pristup tehnologijama
i povezanost koja to čini mogućim.
To je zajednička nit koja povezuje ove primere,
nenamerne posledice alata i tehnologija koje proizvodimo.
Kao inženjeri, kao tehnolozi,
ponekad više volimo efikasnost od delotvornosti.
Više mislimo o obavljanju nečega nego posledicama onog što radimo.
Ovo mora da se promeni.
Imamo odgovornost da mislimo na posledice tehnologija koje stvaramo,
naročito zato što sve više kontrolišu svet u kome živimo.
Krajem 90-tih,
desila se velika inicijativa za etikom u svetu investicija i bankarstva.
Mislim da u 2014. već dosta kasnimo sa sličnim pokretom
u poju tehnologije.
Samo bih vas ohrabrio, dok svi mislite o narednoj velikoj stvari,
kao preduzetnike, direktore, inženjere, stvaraoce,
da pomislite na nenamerne posledice
stvari koje proizvodite,
zato što prava inovacija predstavlja pronalaženje načina da se svi uključe.
Hvala vam.
(Aplauz)