Ca programator și tehnolog,
de-a lungul anilor am lucrat la mai multe proiecte
de tehnologie civică.
Tehnologia civică înseamnă tehnologie pentru bunăstare,
folosirea tehnologiei pentru rezolvarea problemelor umanitare.
Asta e în 2010, în Uganda,
căutând o soluție ca populația locală
să poată fenta ascultarea celularelor de aparatura de stat
când își exprimau nemulțumirea.
Tehnologia a fost folosită mai târziu în Africa de Nord,
în scop similar, pentru a-i ajuta pe activiști să rămână conectați
când se tăia conectivitatea în mod deliberat,
cu scopul de a controla populația.
Dar în toți acești ani, gândindu-mă la această tehnologie
și la chestiile la care lucrez,
o întrebare îmi frământă străfundurile minții:
dacă ne înșelăm vizavi de virtuțile tehnologiei,
și dacă ea efectiv dăunează
comunităților pe care vrem să le ajutăm?
Industria tech din lume tinde să opereze în prezumpții similare,
cum că, dacă se produc lucruri bune,
aceasta va afecta pozitiv pe toată lumea.
În cele din urmă, aceste inovații vor cuceri lumea și vor ajunge la toți.
Dar nu totdeauna e așa.
Numesc această laudă oarbă a tehnologiei „tehnocomie deregularizată”,
ca să împrumut zicala cuiva. (Râsete)
Tindem să credem că dacă fabricăm lucruri pentru o elită selectă,
în final aceste tehnologii vor ajunge la toți,
dar nu este totdeauna așa.
Tehnologia și inovația se comportă, în mare parte, ca și bogăția și capitalul.
Tind să se acumuleze în mâinile câtorva,
uneori, găsindu-și calea spre mulțime.
Pentru că cei mai mulți nu vă confruntați cu regimuri opresive în week-end,
m-am gândit la câteva exemple ce-ar putea fi ceva mai potrivite.
În lumea accesoriilor, a celularelor și aplicațiilor,
există o amplă mișcare de monitorizare a stării de sănătătate
cu aplicații ce înregistrează numărul de calorii consumate,
dacă stai jos prea mult, dacă mergi pe jos suficient.
Tehnologia face examinarea pacienților mai eficientă,
și, la rândul lor, medicii
încep să pretindă această eficiență.
Pe măsură ce aceste instrumente digitale intră în cabinetele medicale,
gata de acțiune,
ce se întâmplă cu cei ce sunt digital invizibili?
Ce fel de experiență medicală are o persoană
fără un telefon sau ceas de 400$
care să-i înregistreze fiecare mișcare?
Vor fi o povară pentru sistemul medical?
Se va schimba experiența acestora?
În lumea finanțelor, bitcoinul și criptomonedele
revoluționează modul în care se mișcă banul,
dar impedimentul acestei tehnologii
e că ștacheta pentru calificare e nespus de sus, nu?
Necesită acces la aceleași celulare, aparate, conectivitate
și, chiar dacă nu, dacă există un serviciu intermediar,
de obicei e nevoie de o anumită sumă de pornire pentru a participa.
Mă întreb, ce se va întâmpla cu ultima comunitate
ce va folosi bancnote când restul lumii va trece la moneda digitală?
Alt exemplu, din orașul meu natal, Philadelphia.
Recent, am fost acolo, la biblioteca publică.
Este în criză, în pericol de desființare.
Fondurile publice se reduc,
trebuie să-și reducă activitatea pentru a rămâne deschisă și relevantă.
Una din modalități prin care încearcă să se descurce
e digitizarea unor cărți și transferarea lor în nor.
E foarte bine pentru majoritatea copiilor, nu?
Poți citi cărți de acasă,
poți face studii pe drumul de la școală,
dar acestea presupun două lucruri importante:
unu, că ai acces de acasă
și doi, că ai un telefon mobil,
iar în Philadelphia, mulți copii nu au acestea.
Cum arată experiența lor educațională
în zorii mutării în nor a întregii biblioteci,
a ceea ce era considerată baza educației?
Cum vor rămâne competitivi?
Un ultim exemplu vine din alt capăt al lumii, Africa de Est.
S-a trecut masiv la digitizarea cărților funciare,
din mai multe motive.
Comunitățile migratoare, decesul celor în vârstă
precum și păstrarea inadecvată a datelor
au dus la conflicte de proprietate.
Așa că au început masiv să pună toate informațiile pe net,
pentru a ține evidența proprietății funciare,
să le pună pe nor, făcându-le accesibile comunității.
Consecința nedorită a acestui demers
a fost că investitorii, dezvoltatorii imobiliari, speculanții
au dat iama începând să cumpere pământurile oamenilor,
ei având acces la tehnologia și conectivitatea
care au înlesnit asta.
Iată și firul ce unește aceste trei exemple,
consecințele nedorite ale tehnologiei pe care le creăm.
Ca ingineri, ca tehnologi,
uneori preferăm eficiența în detrimentul eficacității.
Avem în vedere procesul tehnologic, nu consecințele a ceea ce fabricăm.
Acest lucru trebuie să se schimbe.
Avem responsabilitatea să ne gândim la consecințele a ceea ce fabricăm,
mai ales acum, când acestea controlează tot mai mult lumea în care trăim.
Pe la sfârșitul anilor '90,
a fost o mișcare puternică în domeniul eticii bancare și a investițiilor.
Cred că, în 2014, e nevoie stringentă pentru o mișcare similară
în domeniul tehnologiei informatice.
Prin urmare, vă încurajez ca atunci când proiectați următorul lucru super,
ca întreprinzători, directori, ingineri, fabricanți,
să aveți în vedere consecințele nedorite
a ceea ce proiectați,
căci adevărata inovație constă în găsirea unor căi de incluziune a tuturor.
Mulțumesc.
(Aplauze)