Jako softwarový vývojář a technolog
jsem během let pracoval na mnoha projektech v rámci
občanských technologií.
Občanským technologiím se občas říká "technologie pro dobrou věc“,
což napovídá, že jde o použití technologie k řešení humanitárních problémů.
Tato fotografie je z roku 2010 z Ugandy,
kde jsem pracoval na řešení, které místní opozici
pomohlo zabránit v tom, aby jim vláda monitorovala
mobilní telefony.
Tatáž technologie byla posléze použita pro podobné účely
v severní Africe, aby mohli aktivisté zůstat online ve chvílích,
kdy vlády úmyslně odstřihly připojení
za účelem kontroly populace.
Během let jsem přemýšlel o těchto technologiích
a o tom, na čem pracuji,
a začala mi v hlavě vrtat otázka:
co když je naše představa o výhodnosti technologií mylná
a co když občas škodí komunitám,
kterým chceme pomoci?
Technologický průmysl na celém světě má tendenci fungovat dle předpokladu,
že když vytvoříme úžasné věci,
tak to bude mít na každého dobrý vliv.
Časem se tyto inovace rozšíří a najdou si cestu ke všem.
Ne vždycky se to ale stane.
Vzal jsem pojem "Ekonomika stékajících kapek" a tuto slepou podporu technologií
nazval "technomika stékajících kapek“. (smích)
Předpokládáme, že pokud vytvoříme věci pro pár vybraných,
tak se tyto technologie posléze dostanou ke všem,
což se ale ne vždy stane.
Technologie a inovace se chovají velmi podobně jako bohatství a kapitál.
Mají tendenci kumulovat se v rukou úzké skupiny lidí
a občas si najdou cestu i k ostatním.
Uvedu vám pár příkladů, se kterými se budete moci ztotožnit trochu lépe,
protože většina z vás netráví víkend bojem s represivními režimy.
Ve světě nositelné elektroniky, smartphonů a aplikací
je velkým trendem monitorování lidského zdraví.
Máme aplikace, které sledují počet spálených kalorií,
zda příliš nesedíme, zda dostatečně chodíme.
Tyto technologie výrazně zefektivňují příjem pacientů
do zdravotnických zařízení, která pak na druhou stranu
začínají takovou účinnost očekávat.
Co se ale stane s digitálně neviditelnými lidmi,
až se tyto přístroje dostanou do ordinací,
kterou budou digitálně připraveny?
Jak se bude postupovat
u člověka bez telefonu nebo hodinek za deset tisíc,
které monitorují každý jeho pohyb?
Stanou se pro zdravotní systém přítěží?
Bude jejich návštěva lékaře jiná?
V oblasti financí přinášejí Bitcoin a jiné kryptoměny
revoluci ve světovém oběhu peněz,
problém s nimi je však v tom,
že je vstupní bariéra neuvěřitelně vysoká, je to tak?
Potřebujete přístup ke stejným telefonům, přístrojům, konektivitu,
a i když ne, tak potřebujete najít proxy server,
jehož pronájem obvykle vyžaduje jistý kapitál.
Otázka, kterou si kladu, zní: co se stane s poslední komunitou lidí
používající papírové bankovky, zatímco se zbytek světa přesune k digitální měně?
Další příklad je z mého rodného města, Philadelphie:
Nedávno jsem šel do tamní veřejné knihovny,
která čelí existenční krizi.
Aby přežila, musí zredukovat náklady,
protože dostává méně prostředků z veřejných fondů.
Mimo jiné tedy digitalizují
mnoho knih a přesouvají je na cloud.
To je pro většinu dětí skvělé, že?
Mohou si knihy zarezervovat z domu,
mohou je číst na cestě do školy nebo ze školy.
Má to ale dva zásadní předpoklady.
Za prvé musí mít doma přístup k internetu,
a za druhé musí mít smartphone,
což ale ve Philadelphii mnoho dětí nemá.
Jak se tedy budou vzdělávat,
když bude celá knihovna na cloudu,
knihovna, která byla považována za tak základní součást vzdělávání?
Jak můžou držet krok s ostatními?
Poslední příklad je z jiného koutu světa, z východní Afriky:
začali ve velkém digitalizovat katastrální záznamy,
pro což měli spoustu důvodů.
Migrující skupiny, vymírání starších generací
a především mizerné vedení záznamů
měly za následek spoustu sporů o to, kdo vlastní který kus země.
Proto se rozhodlo zpřístupnit všechny informace online,
aby byl přehled o tom, kdo které pozemky vlastní,
uložit informace na cloud a předat je místní samosprávě.
Nezamýšleným následkem ale ve skutečnosti bylo,
že přijeli spekulanti, investoři a developeři,
kteří se na to místo vrhli a začali tyto pozemky skupovat,
zatímco na nich stále žili lidé, protože
tito investoři měli přístup k technologiím
a konektivitě, které to umožňují.
Spojovacím prvkem uvedených příkladů
jsou nechtěné následky využití nástrojů a technologií, které vytváříme.
Jako inženýři a technologové
občas dáváme přednost efektivnímu řešení před řešením s žádoucím výsledkem.
Myslíme spíš na vytváření věcí než na jejich důsledky.
A to se musí změnit.
Neseme zodpovědnost za následky našich výtvorů,
hlavně těch, které čím dál víc ovládají svět, v němž žijeme.
Na konci devadesátých let
se ve světě investic a bankovnictví kladl důraz na etiku.
Myslím si, že v tomto ohledu mají v roce 2014
obory vyvíjející a implementující nové technologie ohromné zpoždění.
Takže vás tady všechny – obchodníky, ředitele, inženýry i tvůrce –
vyzývám, abyste při přemýšlení nad svým dalším velkým počinem
měli na paměti i neplánované důsledky,
které by vaše dílo mohlo mít.
Opravdová inovace je jenom ta, která zahrnuje všechny.
Děkuji.
(potlesk)