כמעט 20 שנה חלפו מאז ה-11 לספטמבר.
הגיע העת לבחון לאן הגענו, לעצור ולחשוב.
הגיע הזמן שנשאל את עצמנו,
האם ההנחות והגישות המדיניות שפיתחנו בעקבות אותם אירועים טרגיים
אכן ביצרו את בטחוננו?
האם הם הפכו את החברה שלנו, באירופה וגם בארה"ב
לאיתנה יותר?
כל חיי עבדתי בתחום הבטחון וההגנה,
ואני משוכנעת שכעת, יותר מאי-פעם,
עלינו לשנות מן הקצה אל הקצה את חשיבתנו ומעשינו בנוגע לבטחון,
ובמיוחד הבטחון הבינלאומי.
ב"בטחון בינלאומי" אני מתכוונת למה שאנו עושים,
איך אנו מכינים את ארצותינו
להגיב טוב יותר לאיומים מבחוץ ולמנוע אותם,
ואיך אנו מגינים על אזרחינו.
המפתח לשתי השאלות
הוא ההתמקדות בהגנה על אזרחים,
הן במדינות שלנו
והן במדינות בהן אנו נוכחים בשם הבטחון.
הרעיון הזה נוגד את כל הנרטיב המאובן
שפיתחנו ב-20 השנה האחרונות
בשאלה מהו בטחון ואיך משיגים אותו,
אלא שזהו נרטיב פגום, וגרוע מכך - מזיק.
ב-20 השנה האחרונות
הן בארה"ב והן באירופה,
התרגלנו לכך שעל בטחון מדברים במונחי סכום-אפס,
כאילו שנשיג יותר בטחון רק אם נבגוד בערכים ונפגע בזכויות:
בטחון או זכויות האדם,
שלוות-נפש או חירות והתפתחות.
ההנגדה הזו כוזבת.
זה פשוט לא עובד ככה.
עלינו להכיר בכך
שבטחון וזכויות הפרט אינם ערכים סותרים:
אדרבא, קיימת ביניהם זיקה מהותית.
הלא הזכות האנושית הבסיסית ביותר
היא הזכות לחיות ללא אלימות
ואחריותה הבסיסית ביותר של כל אומה
היא להבטיח זכות זו לאזרחיה.
לעומת זאת, אם נחשוב על קהילות ברחבי העולם
שנפגעות ממלחמה וסכסוך,
העדר-הבטחון והאלימות
הם שמונעים מהן להשיג את מלוא החירות והקידמה.
הן זקוקות לבטחון בסיסי בדיוק כמונו,
והן זקוקות לו כדי לחיות חיים רגילים
וליהנות מזכויות הפרט שלהן.
ולכן עלינו לשנות את גישתנו.
עלינו להכיר בכך שבטחון בר-קיימא
מיוסד על זכויות האדם,
על קידום זכויות האדם וכיבודן.
נוסף על כך, בעשרים שנה האחרונות
התרגלנו לכך שהדרך הטובה ביותר להבטיח את בטחוננו
היא בהנחלת תבוסה לאויבינו,
וכי לשם כך עלינו להסתמך כמעט אך ורק על הצבא.
גם זה עומד בסתירה לעבודה שעשיתי, למחקר שלי
ולמה שאני רואה בשטח.
מה שאני רואה הוא שבניית בטחון בר-קיימא
קשור הרבה פחות למחיצתם של אויבים,
הרבה פחות לנצחון בשדה הקרב,
והרבה יותר להגנה על קורבנות ולבניית יציבות.
ולשם כך, ובכן, הכוח הצבאי לבדו
פשוט איננו מספיק.
ולכן אני מאמינה שעלינו להניח בצד את המלחמה הנצחית בטרור,
ולהחליפה בסדר-יום בטחוני
שמאחוריו העקרון של הגנה על אזרחים
ולא משנה מניין הם, איזה דרכון יש להם
והיכן הם חיים:
ונקובר, ניו-יורק,
קבול, מוסול, חאלב או דומה.
בטחון בר-קיימא משמעו שסביר יותר שנהנה
מבטחון לאורך ימים בביתנו, לעצמנו,
אם במעורבותנו בחו"ל נתמקד בכך שנגן על אזרחים
ונבטיח שהם חיים בכבוד וללא אלימות.
למשל, כולנו יודעים שהנצחון על דאע"ש
הוא הישג בטחוני.
בהחלט.
אבל בניה מחדש של בתים שנהרסו,
החזרת הסדר על כנו,
כינון מערכת פוליטית ייצוגית
חשובים בה-במידה, אם לא יותר,
ולא רק לבטחונם של תושבי עירק וסוריה,
אלא גם לבטחוננו אנו וליציבות העולמית.
מבחינה יסודית יותר,
את הסכנה של דאע"ש אין לכמת רק במספר כלי הנשק שבידיו
אלא גם במספר הילדים שהוא מרחיק מבית הספר
או שוטף את מוחם.
וזה, מנקודת-ראות בטחונית.
מנקודת-ראות בטחונית,
ההשפעה לאורך דורות של מיליוני ילדים בסוריה
שגדלים מחוץ לבית הספר כשהם מכירים מלחמה בלבד,
מהווה איום מסוכן בהרבה על היציבות
מאשר כל כלי הנשק של דאע"ש גם יחד,
ועלינו להקדיש אותה מידה של זמן ומרץ להתמודד עם זה
כפי שעשינו בהתמודדות הצבאית מול דאע"ש.
בעשרים השנה האחרונות מדיניות הבטחון שלנו היתה קצרת-טווח.
היא התמקדה בכאן ובעכשיו.
היא המעיטה באופן שיטתי בערכה של הזיקה בין מעשינו כיום
בשם הבטחון
לבין ההשפעה לאורך ימים של אותן בחירות.
בשנים שאחרי ה-11 לספטמבר,
אחדות מהבחירות הללו,
אחדות מהגישות המדיניות שיישמנו,
כנראה הפחיתו, ולא הגבירו או בטחוננו לאורך ימים.
בטחון בר-קיימא שבמרכזו האזרח
צריך לבחון את מה שקורה בטווח הארוך.
שוב, למשל,
ההסתמכות על מזל"טים לפגיעה באויבים בארצות מרוחקות עשויה להיות כלי.
היא עשויה להיות כלי שימנע או יצמצם את האיום
של התקפה מיידית על ארה"ב.
אבל מה עם ההשפעה לאורך ימים?
כשאזרחים נהרגים,
כשקהילות מטוּוחות,
זה ינציח מעגל קסמים
של מלחמה, סכסוך, טראומה והקצנה,
ומעגל-קסמים זה עומד במרכזם של אתגרים בטחוניים רבים מאד
שאיתם אנו מתמודדים כיום.
זה לא יגביר את בטחוננו לאורך ימים.
אנו זקוקים לבטחון אזרחי,
אנו זקוקים לבטחון בר-קיימא שהאזרחים במרכזו,
ואנו זקוקים לכך עכשיו.
עלינו לעודד את החשיבה והמחקר סביב תפישה זו,
וליישמם.
אנו חיים בעולם מסוכן.
רבים הם האיומים על השלום והיציבות.
כמו בימים שאחרי ה-11 לספטמבר,
איננו יכולים להרשות לעצמנו שלא להתייחס לבטחון הבינלאומי.
אבל עלינו ללמוד את לקחי 20 השנה האחרונות.
כדי לעשות זאת נכון, כדי ליצור בטחון נכון,
עלינו לחשוב על הטווח הארוך.
עלינו להתמקד בהגנה על אזרחים.
ועלינו לכבד ולהכיר בעובדה
שבטחון בר-קיימא מיוסד על זכויות האדם.
אחרת, בשם הבטחון,
אנו מסתכנים בכך שנשאיר אחרינו עולם
הרבה יותר מסוכן ובלתי-יציב
מזה שקיבלנו לידינו.
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)