Obraćam vam se koristeći jezik...
jer mogu.
To je jedna od čarobnih sposobnosti koju posjeduje ljudski rod.
Jedni drugima možemo prenijeti uistinu komplicirane misli.
Upravo sada ustima proizvodim zvukove
dok izdišem.
Proizvodim tonove, zvižduke i zvukove,
a oni stvaraju vibracije u zraku.
Zračne vibracije putuju k vama,
dolaze do vaših bubnjića,
zatim vaš mozak preuzima te vibracije od vaših bubnjića
i pretvara ih u misli.
Nadam se.
(Smijeh)
Nadam se da se to događa.
Zbog ove sposobnosti, mi ljudi možemo prenositi svoje ideje
kroz široki doseg vremena i prostora.
Možemo prenositi znanje između umova.
Upravo sad u vaš um mogu usaditi bizarnu novu ideju.
Mogla bih reći:
"Zamislite meduzu kako pleše valcer u knjižnici,
dok razmišlja o kvantnoj mehanici."
(Smijeh)
Ako vam je do sada sve išlo relativno dobro u životu,
vjerojatno niste pomislili na tako nešto.
(Smijeh)
No sada ste upravo na to pomislili,
kroz jezik.
Naravno, na svijetu ne postoji samo jedan jezik,
diljem svijeta priča se oko 7000 jezika.
Jezici se jedni od drugih razlikuju na sve moguće načine.
Neki jezici imaju različite zvukove,
drugi različite vokabulare,
različite strukture, također,
vrlo bitna stvar, različite strukture.
Nameće se pitanje:
"Oblikuje li jezik kojim govorimo naš način razmišljanja?"
Riječ je o vrlo starom pitanju.
Ljudi o njemu raspravljaju od pamtivijeka.
Karlo Veliki, car Svetog Rimskog Carstva, rekao je:
"Posjedovati drugi jezik jest imati drugu dušu."
Snažna izjava da jezik oblikuje stvarnost.
S druge strane, Shakespearova Julija rekla je:
"Što je u imenu? Ono što zovemo ružom
pod bilo kojom riječi jednako bi slatko mirisalo."
Što sugerira da jezik možda i ne oblikuje stvarnost.
O ovim se argumentima raspravlja već tisućama godina.
No sve donedavno nije bilo nikakvih podataka
koji bi nam pomogli odlučiti se.
Nedavno smo u mom, i drugim laboratorijima na svijetu,
pokrenuli istraživanje,
i sada imamo stvarne znanstvene podatke koji mogu odgovoriti na ovo pitanje.
Dopustite mi da vam kažem svoje najdraže primjere.
Počet ću s primjerom zajednice Aboridžina u Australiji
s kojom sam imala prilike raditi.
Riječ je o zajednici Kuuk Thaayorre.
Žive u Pormpuraawu, najzapadnijem dijelu poluotoka Cape York.
Kod ove je zajednice zanimljivo
da ne koriste riječi za "lijevo" i "desno",
umjesto toga, sve izražavaju u smjeru strana svijeta,
sjever, jug, istok i zapad.
Kad kažem sve, zaista mislim na sve.
Rekli biste nešto poput:
"Mrav ti je na jugozapadnoj nozi."
Ili: "Pomakni šalicu malo prema sjeveru-sjeveroistoku."
U biti, Kuuk Thaayorre kažu "bok" na sljedeći način:
"Kojim putem ideš?"
Odgovor bi trebao biti:
"Daleko, prema sjeveru-sjeveroistoku.
A ti?"
Zamislite, dok hodate tijekom dana,
svakoj osobi koju pozdravite,
morate reći svoj smjer kretanja.
(Smijeh)
No, tako biste se vrlo brzo naučili orijentirati, zar ne?
Doslovce ne biste mogli pozdraviti nekoga
ako ne biste znali u kojem smjeru idete.
Ljudi koji pričaju ovakvim jezicima jako su dobro orijentirani.
Orijentirani su bolje nego što smo mislili da ljudi mogu biti.
Mislili smo da su ljudska bića gora od ostalih stvorenja
zbog nekih bioloških isprika:
"Nemamo magnete u kljunu ili na ljuskama."
Ne, ako su vas jezik i kultura naučili,
to zapravo možete učiniti.
Na svijetu žive vrlo dobro orijentirani ljudi.
Kako biste bolje shvatili
koliko se ovo razlikuje od načina na koji mi to radimo,
želim da na sekundu zatvorite oči
i pokažete jugoistočno.
(Smijeh)
Držite oči zatvorenima. Pokažite.
U redu, možete otvoriti oči.
Vidim da ste pokazali tamo, tamo, tamo, tamo...
Ni sama ne znam u kojem je to smjeru.
(Smijeh)
Niste bili od neke pomoći.
(Smijeh)
Recimo da točnost ovdje nije bila na previsokoj razini.
Postoji velika razlika u kognitivnoj sposobnosti u jezicima, zar ne?
U jednoj jako raznolikoj skupini, poput vaše,
ljudi ne znaju pokazati u kojem je smjeru što,
dok bih u nekoj drugoj skupini
mogla pitati petogodišnjaka i on bi znao.
(Smijeh)
Postoje i jako velike razlike u poimanju vremena.
Ovdje imam fotografije svojeg djeda u različitoj dobi.
Ako upitam govornika engleskog jezika da ih poreda kronološki,
poredao bi ih ovim redoslijedom,
slijeva nadesno.
Ovo je povezano sa smjerom pisanja.
Da ste govornik hebrejskog ili arapskog,
možda biste ih poredali u suprotnom smjeru,
zdesna nalijevo.
Međutim, kako bi Kuuk Thaayorre,
Aboridžini o kojima sam vam govorila, to učinili?
Oni ne koriste riječi "lijevo" i "desno".
Dat ću vam ideju.
Kada posjednemo ljude prema jugu,
vrijeme organiziraju slijeva nadesno.
Kada ih posjednemo prema sjeveru,
vrijeme organiziraju zdesna nalijevo.
Kada ih posjednemo prema istoku,
vrijeme prilazi tijelu.
Koji je uzorak?
Istok prema zapadu, zar ne?
Za njih, vrijeme uopće nije ovisno o tijelu,
ono ovisi o okolišu.
Ako sam okrenuta u ovom smjeru,
meni vrijeme ide ovako,
ako gledam u ovom smjeru, vrijeme ide ovako.
Ako gledam u ovom smjeru, ide ovako.
Jako egocentrično s moje strane, da vrijeme ide za mnom
svaki put kada se okrenem.
Za Kuuk Thaayorre, vrijeme je određeno okolišem.
Riječ je o izuzetno drugačijem načinu poimanja vremena.
Evo još jednog pametnog ljudskog trika.
Recimo da vas pitam koliko pingvina vidite.
Kladim se da znam kako biste riješili taj problem.
Išli biste: "Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam."
Izbrojali biste ih.
Svakog biste nazvali brojem,
i zadnji broj koji biste rekli označio bi broj pingvina.
Ovo je mali trik koji ste naučili kad ste bili mali.
Naučili ste brojeve i kako ih primijeniti.
Mali jezični trik.
Ipak, neki jezici to ne čine,
jer neki jezici nemaju precizne riječi za brojeve.
Postoje jezici koji nemaju riječ "sedam"
ili "osam".
U stvari, ljudi koji govore ovim jezicima ne broje,
i imaju problema s utvrđivanjem točnih količina.
Ako vas, primjerice, zamolim da ovaj broj pingvina sparite
s istim brojem patki
mogli biste to učiniti brojanjem.
No ljudi koji nemaju taj jezični trik to ne mogu učiniti.
Jezici se također razlikuju prema podjeli boja,
vizualnom svijetu.
Neki jezici imaju mnogo riječi za boje,
neki tek nekoliko riječi, "svijetlo" i "tamno".
I jezici se razlikuju kod postavljanja granica među bojama.
Na primjer, u engleskom jeziku postoji riječ za plavu boju
koja obuhvaća sve boje koje vidite na zaslonu,
ali u ruskom ne postoji samo jedna riječ.
Govornici ruskog trebaju razlikovati
svijetlo plavu boju, "galuboj",
i tamno plavu, "sinij".
Rusi imaju cjeloživotno jezično iskustvo
razlikovanja ovih dviju boja.
Kada ispitujemo ljudske granice u opažaju razlikovanja boja,
vidimo da su govornici ruskog brži
kod ovog jezičnog ograničenja.
Brže će primijetiti razliku između
svijetlo i tamno plave boje.
Dok gledate ljudski mozak kako promatra boje,
recimo dok se one polako mijenjaju od svijetle prema tamno plavoj,
mozgovi ljudi koji koriste različite riječi za svijetlo i tamno plavu
reagirat će iznenađeno tijekom promjene boja,
u stilu "O, nešto se jako promijenilo",
dok mozgovi govornika engleskog, na primjer,
koji ne rade ovu kategoričku razliku,
neće biti tako iznenađeni,
jer se ništa izričito ne mijenja.
Jezici imaju sve moguće strukturalne uvrnutosti.
Ovo mi je jedna od najdražih.
Mnogo jezika ima gramatički rod:
svaka imenica ima svoj rod, često muški ili ženski.
I oni se razlikuju od jezika do jezika.
Primjerice, "sunce" je ženskog roda u njemačkom, ali muškog u španjolskom,
dok je "mjesec" obrnuto.
Bi li ovo moglo imati ikakve posljedice na to kako ljudi razmišljaju?
Misle li govornici njemačkog da je sunce više žensko,
dok je mjesec više muškog izgleda?
Zapravo, izgleda da je upravo tako.
Ako pitate govornike njemačkog i španjolskog da opišu, primjerice, most,
poput ovoga ovdje,
"most" je gramatički ženskog roda u njemačkom,
gramatički muškog roda u španjolskom.
Govornici njemačkog prije će reći da su mostovi "divni", "elegantni",
tipične ženske riječi.
Dok će govornici španjolskog reći
da su "snažni" ili "dugi",
tipične muške riječi.
(Smijeh)
Jezici se također razlikuju u opisivanju događaja, zar ne?
Uzmite za primjer ovu nezgodu.
U engleskom je u redu reći: "Razbio je vazu."
U jeziku poput španjolskog,
prije ćete reći: "Vaza je razbijena.",
ili "Vaza se razbila."
Ako je riječ o nezgodi, ne biste rekli da je netko to učinio.
U engleskom, iako zvuči dosta čudno, možemo reći nešto poput:
"Slomio sam si ruku."
U mnogim jezicima
ne biste mogli koristiti takav oblik osim ako ste ludi
i išli ste sami sebi lomiti ruku.
(Smijeh)
I uspjeli u tome.
Ako je riječ o nesreći, koristili biste drugačiju konstrukciju.
Ovo ima posljedice.
Ljudi koji govore različitim jezicima obraćaju pozornost na različite stvari,
ovisno o tome na što ih usmjerava jezik kojim govore.
Pokažemo li istu nezgodu govornicima engleskog i španjolskog,
govornici engleskog će zapamtiti tko je izazvao nezgodu,
jer engleski zahtijeva da kažete: "On je to učinio: razbio je vazu."
S druge strane, govornici španjolskog vjerojatno neće zapamtiti tko je krivac
ako se radi o nezgodi,
već će zapamtiti činjenicu da je riječ o nezgodi.
Skloniji su zapamtiti namjeru.
Dakle, dvoje ljudi gleda isti događaj,
svjedoče istom zločinu,
ali zapamte drugačije stvari o tom događaju.
Naravno da ovo ima neizbježne posljedice za svjedočenja očevidaca.
Također ima posljedice za optužbu i kažnjavanje.
Dakle, govornicima engleskog
pokažem nekoga kako razbija vazu,
i kažem "Razbio je vazu." umjesto "Vaza se razbila.",
čak i ako sami tome svjedočite,
pogledate video,
možete pogledati zločin nad vazom,
više ćete kazniti nekoga drugoga,
okrivit ćete nekoga drugoga više ako kažem "On ju je razbio."
umjesto "Razbila se."
Jezik usmjerava naše rasuđivanje događaja.
Pokazala sam vam nekoliko primjera
kako jezik uvelike može oblikovati naše razmišljanje,
i to čini na razne načine.
Jezik može imati veliki utjecaj,
kao kod primjera prostora i vremena,
gdje ljudi raspolažu prostorom i vremenom
na potpuno drugačije načine.
Jezik također može imati značajan utjecaj
kao što smo vidjeli u slučaju s brojevima.
Brojati u svom jeziku,
imati riječi za brojeve,
otvara cijeli novi svijet matematike.
Ako ne brojite, ne možete se baviti algebrom,
ne možete učiniti stvari poput
gradnje ovakve dvorane,
ili emitirati ovaj prijenos, zar ne?
Ovaj mali trik s brojevima odskočna je daska
u cjelovito kognitivno carstvo.
Jezik također može imati prijevremene učinke,
kao što smo vidjeli u slučaju boja.
Ovo su stvarno jednostavne, osnovne uočljive odluke.
Cijelo ih vrijeme donosimo na tisuće,
i jezik se uvlači u njih,
uznemiravajući čak i sitne odluke koje donosimo.
Jezik može imati uistinu široki utjecaj.
Iako se slučaj s gramatičkim rodom može činiti luckastim,
istovremeno, gramatički se rod primjenjuje na sve imenice.
To znači da jezik može oblikovati kako razmišljate
o bilo čemu što se može imenovati imenicom.
A to je mnogo toga.
Naposljetku, pokazala sam vam primjer kako jezik može oblikovati
nešto što jako utječe na nas,
poput krivice ili kažnjavanja ili sjećanja očevidaca.
Ovo su važne stvari za našu svakodnevicu.
Ljepota jezične raznolikosti otkriva nam
genijalnost i fleksibilnost ljudskog uma.
Ljudski umovi nisu stvorili jedan, već 7000 kognitivnih univerzuma.
U svijetu se govori 7000 jezika.
I možemo ih stvoriti još.
Jezici su, naravno, živa materija,
i možemo raditi na njima i mijenjati ih prema našim potrebama.
Tragično je da gubimo toliko ove jezične raznolikosti
cijelo vrijeme.
Gubimo jedan jezik tjedno,
i prema procjenama,
u sljedećih sto godina nestat će pola svjetskih jezika.
Još je gora vijest da upravo sada,
gotovo sve što znamo o ljudskom umu i mozgu
temelji se na studijama američkih studenata, govornika engleskog,
na sveučilištima.
To isključuje gotovo sve ljude, zar ne?
Ono što znamo o ljudskom umu zapravo je nevjerojatno uskogrudno i pristrano,
i naša znanost mora biti bolja od toga.
Želim vas ostaviti s ovom posljednjom misli.
Rekla sam vam kako govornici raznih jezika različito razmišljaju,
ali naravno, ne radi se o tome kako ljudi negdje drugdje razmišljaju.
Važno je kako vi razmišljate.
Kako jezik kojim govorite oblikuje vaš način razmišljanja.
To vam pruža priliku da se zapitate:
"Zašto razmišljam kako razmišljam?"
"Kako bih mogao razmišljati drugačije?"
Također,
"Kakve misli želim stvoriti?"
Najljepša vam hvala.
(Pljesak)