Šta je kapitalizam?
Kapitalizam je, u osnovi, serija tržišta.
Možete imati tržište za limunadu,
tržište za limun,
tržište za kamione koji prevoze limun,
tržište koje obezbeđuje gorivo za te kamione,
tržišta koja prodaju drva za izgradnju štandova za limunadu.
Međutim, kapitalizam koji prepoznajemo je, naravno,
ili termin koji se slavi
ili termin koji se osuđuje.
Ili je obožavan ili je klevetan.
A ovde sam da dokažem da je ovako
zato što kapitalizam u modernom govoru u velikoj meri pogrešno razumemo.
Ja mislim
da o kapitalizmu ne treba misliti kao o ideologiji,
već kao o operativnom sistemu.
Pomislite na svoj ajfon.
Vaš ajfon spaja hardver i softver.
Aplikacije i hardver.
Sada razmišljajte o svakom hardveru kao o fizičkoj realnosti svuda oko vas
i razmišljajte o aplikacijama kao o preduzetničkoj aktivnosti,
kreativnoj energiji.
A između imate operativni sistem.
Kako imate unapređenja za hardver,
tako imate unapređenja za softver.
A operativni sistem mora to da isprati.
On mora da se popravi, mora da se ažurira,
mora da dođe do novih verzija.
I sve ovo mora nastati u simbiozi.
Operativni sistem mora stalno da se sve više unapređuje
da bi išao u korak sa inovacijama.
I zbog toga, u osnovi, gledano,
kada razmišljate o njemu kao operativnom sistemu,
jezik ideologije se udaljava
od onoga šta tradicionalni zaštitnici kapitalizma misle.
Čak i ako uzmete Ustav,
primetićete da, pre nego što su osnivači došli do Prvog amandmana -
gde je sloboda govora, sloboda veroispovesti, sloboda štampe -
oni su razmišljali o patentima i autorskim pravima.
Oni su govorili o ulozi vlade u promovisanju umetnosti i nauke.
Zbog toga ne bih mogao sutra da pokrenem pretraživač po imenu Gogl.
(Smeh)
Gugl ne poseduje slovo „g“,
ali ne bih mogao to da uradim jer bi došlo do zabune.
Tako čak i prava vlasništva imaju u sebi dvosmislenost.
I tako dalje.
A do 1900. godine pojavili su se drugi oblici vlasništva.
Na primer, zamislite da ste 1900. godine imali 100 hektara zemlje
negde na Srednjem zapadu.
Veoma je lako videti gde vam se ograda završava,
a gde počinje komšijino imanje.
Sada mi dozvolite da vas pitam: gde vam se na nebu završava vlasništvo?
Da li se završava na oko 300 metara,
1 500 metara, 3 000 metara?
Nema razlike,
jer sem novine koju predstavlja nekoliko vazduhoplovnih balona,
čovek nije mogao da leti.
Ali, za tri godine je mogao.
I sada je odjednom bilo veoma bitno
da li se vaš posed završava na oko 300 metara na nebu,
1 500 metara, 3 000 metara.
I morate imati nekoga ko će o tome da odluči.
I to je, u stvari, ono što se desilo.
Za pet ili deset godina
kada Amazon bude želeo da isporuči paket preko vaše kuće do vašeg komšije
iz tog kamiona kurirske službe,
moraćemo da odlučimo da li se vaš posed završava na oko 1,5 metara,
3 metra, 15 metara, 30 metara.
Gde se završava?
I tu nema ideologije
koja će vam reći gde se vaš posed završava.
To je operativni sistem.
A slično će se desiti sa automobilima.
Nekoliko godina nakon što su braća Rajt izumela letenje,
ljudi su sve više počeli da koriste automobile.
I odjednom,
regulatorni sistem - operativni sistem -
morao je odjednom da se popravi da bi zaštitio bezbednost potrošača.
Korisnici automobila predstavljali su opasnost po konje,
ostale pešake, tramvaje, štagod.
I odjednom,
vozači ovih automobila su morali da imaju vozačke dozvole, očni test,
registrovana vozila, ograničenje brzine,
pravila vožnje,
kako bi konji, pešaci mogli da koegzistiraju sa automobilima.
Kompatibilnost je morala da se podesi unazad.
Tako je novi izum morao da se prilagodi napretku iz prošlosti.
Slično tome, za pet ili deset godina,
svedočićemo istoj stvari sa samovozećim automobilima -
koji će koegzistirati sa automobilima koje voze ljudi.
Ovo je važno zbog toga što će se za 10 godina
desiti još nešto veće od dronova i samovozećih automobila;
videćete najvredniju ekonomiju na svetu -
najveću ekonomiju na svetu -
a to će biti zemlja koju će voditi komunisti.
Izgleda da Kinezima dobro ide kapitalizam.
I ovo će izazvati fundamentalne probleme
i predstavljati krizu identiteta za Sjedinjene Države.
Jer duže vreme
slobodno tržište je značilo slobodu kao što je sloboda govora, štampe,
sloboda veroispovesti.
I odjednom, ova jednačina će prestati da važi.
I kada prestane da važi,
možemo videti da demokratija, mnoštvo glasova,
u stvari ometa kapitalizam
jer država koja nema nikakvu farsu ograničene vlade
može vrlo brzo da obezbedi mandat za regulatorni okvir za dronove,
za električne automobile, za samovozeće automobile,
za bilo koju inovaciju
gde vide da mogu da nadmudre zapadna društva.
A ovo je jedinstveno za američko iskustvo.
I zbog toga je veoma važno razmišljati o američkom kapitalizmu
kao o operativnom sistemu, a ne kao o ideologiji.
Jer kada o njemu razmišljate kao o ideologiji,
možete imati dobru politiku, a donositi veoma, veoma loše strategije.
Rezultati na tržištu i demokratski glasovi
i bitka za glasove
mogu na kraju da uguše napredak.
Tako ćete u nekoliko narednih godina,
kada se odigra ovaj politički ciklus,
videti kako američka demokratija
napreduje da bi izašla u susret izazovima koje postavlja kapitalizam i moderno doba.
I molim kreatore politike da razmisle -
o tome da razdvoje ideologiju od ekonomije
i da razmisle o tome kako dobar sistem može na kraju da postane dobra politika.
Hvala.
(Aplauz)