Több évtizedes kutatás
és klinikai vizsgálatokra költött dollármilliárdok után,
a rákgyógyszerek célzott bevitele még mindig gondot jelent.
Kemoterápiát adunk betegeinknek,
amely annyira nem válogat,
hogy bár elpusztítja a ráksejteket,
ezt teszi a test többi részével is.
Igen, kifejlesztettünk sok szelektíven ható gyógyszert,
de még kihívást jelent a daganatokhoz juttatni őket,
így szerveinkben is felhalmozódnak,
vagy eltávoznak a vizelettel,
teljesen kárba veszve.
Az enyémhez hasonló területeken
kapszulázni próbálják ezeket a gyógyszereket
amíg áthaladnak a testen.
Sajnos ezek a módosítások újabb károkat okoznak,
ezért még több módosítás szükséges.
Emiatt jobb szállítórendszer kellene.
Ajánlok valamit:
emberi tervezés helyett
miért ne használnánk a természetét?
Immunsejtjeink sokoldalú közlekedési eszközök, melyek bejárják testünket,
és járőrözve keresik a betegség jeleit,
pár percen belül a sérüléshez jutva.
Kérdem én:
Ha immunsejtjeink már amúgy is sérült vagy beteg helyekhez
tartanak a testünkben,
miért ne vihetnének magukkal még valamit?
Miért ne használhatnánk immunsejtjeinket gyógyszerszállításra,
hogy leküzdjük a gyógyítás egyik legnagyobb akadályát?
Orvosbiológiai mérnök vagyok,
el szeretném mondani önöknek, hogyan használom az immunsejteket
a rák egyik legfőbb problémájának megoldására.
Tudták, hogy a halálozások több mint 90 százaléka
az áttéteknek tulajdonítható?
Ezért ha meg tudnánk akadályozni a ráksejtek vándorlását
az elsődleges tumorból egy távoli helyre,
megállíthatnánk a rákot a kialakulás helyén,
meghosszabbítva az emberek életét.
Hogy ezt megvalósítsuk,
úgy döntöttünk, hogy lipidből készült nanorészecskét használunk,
ilyenek alkotják a sejtmembránt is.
Két különleges molekulát adtunk hozzájuk.
Az egyik az e-szelektin,
amely ragasztóként viselkedik,
és a nanorészecskét az immunsejthez köti.
A másik pedig a trail,
egy olyan terápiás gyógyszer, amely elpusztítja a ráksejteket,
de a normál sejteket nem.
Ezeket összerakva
igazi mozgó gyilkológépet kapunk.
Egérkísérleteken teszteltük,
vagyis beinjekcióztuk a nanorészecskéket,
melyek szinte azonnal az immunsejtekhez kötődtek,
és aztán beinjekcióztuk a ráksejteket is imitálva a folyamatot,
ahogy a ráksejtek elterjednek testünkben.
Nagyon izgalmas eredményre jutottunk:
A kezelt csoportban
a kezdetben beadott ráksejtek több mint 75 százaléka meghalt vagy haldoklott,
míg a kontrollcsoportban csak kb. 25 százalék.
Jelentősen kevesebb sejt tudott
a test más részeibe vándorolni,
mindez csupán két órával a kezelés után!
Eredményeink lenyűgözőek voltak, igen érdekes sajtóvisszhanggal.
A kedvenc címem ez volt:
"Öntapadó golyók állíthatják meg a rák terjedését."
(Nevetés)
Hadd ne mondjam önöknek, milyen önelégültek voltak férfi kollégáim,
tudván, hogy tapadó golyóik egy nap talán gyógyítják a rákot!
(Nevetés)
De annyit mondok, hogy készítettek néhány igen izgalmas,
igen tökös trikót!
Ekkor találkoztam először betegekkel,
akik kérdezték, mikor lesz elérhető ez a gyógykezelés.
Őrzöm ezeket a történeteket, emlékeztetőül
a tudomány, a tudósok és a betegek fontosságára.
Első eredményeink elég biztatóak voltak,
de volt még egy utólagos kérdésünk:
Tapadós golyóink, részecskéink
összekapcsolhatók-e immunsejtjeinkkel?
Megállíthatják-e a rák terjedését?
Visszatérve állatkísérletünkhöz három fontos dolgot találtunk.
A kezelt állatokban az elsődleges tumor zsugorodott,
kevesebb sejt volt a keringésben,
és kevés vagy semennyi tumor a távoli szervekben.
Ez nem csak nekünk és tapadós golyóinknak volt győzelem,
de számomra is
a gyógyszer szállítása miatt!
Ez paradigmaváltást jelent,
egy forradalmat.
Az egyszerű gyógyszerhasználat helyett,
amikor csak reménykedünk, hogy a gyógyszer eljut a test megfelelő helyére,
az immunsejteket használjuk szállítóeszközként a testünkben!
Itt az e-szelektin és trail molekulákat használtuk,
de a lehetőségek száma végtelen.
Én a rákról beszéltem,
de ahol egy betegség megjelenik, ott az immunsejtek is,
vagyis bármely betegségnél használhatjuk!
Képzeljünk el immunsejteket kulcsfontosságú gyógyszereket szállítva
gerincsérülés után,
vagy a vér-agy gát felett, kezelve
a Parkinson- vagy Alzheimer-kórt!
Ezek a tudományos gondolatok töltenek el most a legnagyobb izgalommal,
és ahol állok, onnan rengeteg ígéretet és lehetőséget látok!
Köszönöm.
(Taps)