"Робам кбах боран"
або мистецтво класичного танцю кхмерів
має понад тисячолітню історію.
Він виник як молитва у русі
за дощ, родючість
і процвітання, які вони забезпечували сільскогосподарському суспільству.
Танцівники, і чоловіки, і жінки,
ішли в храми,
де вони служили живими мостами між небесами та землею.
Їхні танцюючі тіла передавали молитви людей богам,
і воля богів передавалась через них
до людей на землю.
У танці кхмерів є багато вигинів.
Наші спини вигнуті,
наші коліна зігнуті,
пальці на ногах скручені,
наші лікті надзвичайно викручені,
і наші пальці вигнуті назад.
Всі ці вигини створюють враження зміїної гнучкості,
і це дуже важливо, бо ще до впровадження основної релігії
кхмери та люди по всьому світу практикували анімізм.
Змії були надзвичайно важливі у цій системі вірувань,
бо своїми плавними, хвилястими рухами
вони наслідували течію води.
Пробудити змію у вашому танцюючому тілі
означало відтворити образ річки, що пересікає землю,
відобразити потік життєдайної води.
Як ви можете бачити,
національний танець кхмерів - це трансформація природи,
фізичного світу навколо нас та нашого власного, внутрішнього.
Ми використовуємо чотири основних жести руками.
Чи можемо ми їх виконати разом?
Так? Ну що ж.
Це - дерево.
Це дерево буде рости,
а потім на ньому з'являться листки.
Коли воно вкриється листям,
воно зацвіте,
а після цвіту
з'являться плоди.
Плоди опадуть
і виросте нове дерево.
І цими чотирма жестами
передається цикл життя.
Ці чотири жести використовуються,
аби створити цілісну, повну мову, якою самовиражаються танцівники.
Наприклад,
я можу сказати
"Я."
У танці це буде...
"Я."
Або я можу сказати...
"Ей ти, іди сюди, іди сюди."
У танці...
"Іди сюди."
або "Іди, іди."
(Сміх)
"Іди."
І все інше від..
любові...
до смутку,
до ...
(Тупання)
злості
також може бути виражене через танець.
Є певна магія
у тому, як речі відбираються, трансформуються та об'єднуються,
аби створити безкінечні можливості у мистецтві.
Кхмерське слово "сілапа",
що означає мистецтво,
початково означало "магія".
Митець -
сілапакар,
або ж сілапакарні,
ніхто інший як чарівник.
Я з гордістю кажу,
що я належу до давнього роду чарівників,
від мого вчителя, Софілін Чім Шапіро,
до її вчителів, які були знаменитостями в царському палаці,
до давніх танцівників Анґору
і до перших поселенців,
від яких зародилась ця форма мистецтва.
Це означає,
що наша виплекана спадщина була колись майже зруйнована.
Якщо ви носите окуляри,
будь ласка, встаньте.
Якщо ви говорите більш, ніж одною мовою,
будь ласка, встаньте.
Якщо у вас світла шкіра,
будь ласка, встаньте.
Ваші окуляри свідчать, що ви могли собі дозволити медичну допомогу.
Друга або третя мова свідчить про елітну освіту.
ваша світла шкіра каже, що ви не мусили працювати під сонцем.
За правління червоних кхмерів,
які керували Камбоджею з 1975 по 1979,
ми б усі були мертві
через наші начебто привілеї.
Бачите,
червоні кхмери сприймали Камбоджу
крізь століття жорсткої нерівності.
Король та вузьке коло еліти
мали всі блага та радощі світу,
тоді як більшість страждала від виснажливої праці
та суворої бідності.
Вам не потрібен підручник з історії, аби переконатись, що це правда.
Кхмерське слово "кхном"
означає
"я", "мене".
Це ж слово означає "раб",
а танцівників називали "кхном прех робам",
або "раби священного танцю".
Червоні кхмери хотіли подолати рабство в Камбоджі,
але якось вони змусили всіх стати рабами, аби досягнути цього.
Вони стали гнобителями, з якими ж і прагнули покінчити.
Вони евакуювали столицю
і переселили людей в робочі табори.
Вони розлучали сім'ї
і промивали дітям мізки, налаштовуючи проти їхніх батьків.
Всюди люди або вмирали, або їх вбивали,
вони гинули від хвороб,
перенавантаження,
страт та голоду.
Результатом стала втрата цілої третини населення Камбоджі
протягом менш, ніж 4 років,
і в це число входили 90% кхмерських танцюристів.
Іншими словами, 9 з 10 бачень традиції та майбутнього
було втрачено.
На щастя,
вчителі мого вчителя.
Чеа Семі, Сот Сем Он і Ченг Пхон
почали відновлювати мистецьку форму
з попелу війни ти геноциду:
один учень,
один жест,
один танець за раз.
Вони вписували любов,
магію,
красу,
історію та філософію нашого роду
в тіло наступного покоління.
Приблизно 40 років потому
народний танець кхмерів відродився до нових висот.
Проте він все ще досі існує як тендітне явище.
Руйнівний ефект війни все ще переслідує кхмерів сьогодні.
Це прописано в їхніх тілах,
закладено в генетичних кодах ПТСР
і у сім'ях, які стикаються з цинічною бідністю
та величезними культурними тріщинами та мовними бар'єрами.
Але краса - найбільш стійка річ.
Краса має здатність рости будь-де
та будь-коли.
Краса - це те, що об'єднує людей крізь час та простір.
Краса - це звільнення від страждань.
Так як кхмерські митці працюють, аби відродити нашу культуру та країну,
ми вважаємо, що існує безліч шляхів, якими можна рухатись вперед.
І в традиції, де ми часто не знаємо імен танцівників,
ким вони були,
яким було їхнє життя,
що вони відчували,
давайте рухатись вперед чесно та відкрито від кхнома.
Кхнома, але не від раба,
а від свідомого служіння.
Кхном:
"Я,"
"мене",
"цвітіння".
Мене звуть Прумсодун Ок.
Я - кхмер,
і я - американець.
Я - дитя біженців,
творець, цілитель
і будівник мостів.
Я - перший учень-чоловік моїх вчителів
в традиції, яку вважають жіночою,
і я заснував перший в Камбоджі танцювальний гурток для геїв.
Я - втілення краси, мрій та сили
тих, хто був до мене.
Переплетіння минулого, теперішнього та майбутнього,
індивідуального та колективного.
Дозвольте мені грати ту давню позавікову роль
митця як посланця,
передаючи слова Ченг Пхона:
"Сад з одним видом квітів,
або квітами одного кольору
є поганим."
Це нагадування, що наша сила,
ріст,
виживання
і саме існування
з різноманіття.
Це також
послання мужності.
Квітка ні в кого не питає дозволу, аби цвісти.
Вона народилась, аби віддати себе світу.
Безстрашна любов є її сутністю.
Дякую.
(Оплески)