Ez egy mentő-motorkerékpár.
Ez a leggyorsabb módja annak, hogy bármely sürgősségi esethez odaérjünk.
Az ágyat kivéve ebben minden megtalálható, ami egy mentőautóban is.
Láthatják a defibrillátort és a felszerelést.
Mindannyian láttuk a Bostonban történt tragédiát.
Amikor ezeket a képeket néztem,
sok évvel ezelőtti múltamat idézték fel,
amikor még gyerek voltam.
Jeruzsálem kis szomszédságában nőttem fel.
Hat éves koromban, éppen iskolából hazafelé sétáltam
egy péntek délután a bátyámmal.
Egy buszmegálló mellett haladtunk el éppen.
Láttuk, ahogy egy busz a szemünk láttára felrobban.
A busz lángokban állt, sok ember megsérült és meghalt.
Emlékszem egy öregemberre, aki
ordított és segítségért kiáltott nekünk, hogy állítsuk őt talpra.
Neki csupán valaki segítségére volt szüksége.
Annyira rémültek voltunk, hogy egyszerűen elrohantunk.
Ahogy felnőttem, eldöntöttem, hogy orvos akarok lenni és életeket akarok menteni.
Talán annak a hatására, amit gyerekként láttam.
15 éves koromban elvégeztem egy szakképzett mentős tanfolyamot,
és elszegődtem önkéntesnek egy mentőszolgálathoz.
Két évig voltam önkéntes egy jeruzsálemi mentőszolgálatnál.
Sok embernek segítettem,
de amikor valakinek igazán szüksége volt a segítségre,
soha nem értem oda időben. Soha nem értünk oda.
A közlekedés nagyon rossz. A távolság, meg minden.
Soha nem értünk oda, amikor valakinek igazán szüksége volt ránk.
Egy nap, kaptunk egy hívást egy hétéves gyerekhez,
aki egy hot dogtól fuldoklott.
A közlekedés rettenetes volt és mi éppen a város
másik oldaláról, Jeruzsálem északi részéről jöttünk.
Amikor 20 perccel később odaértünk,
elkezdtük újraéleszteni a gyereket.
Egy orvos, aki egy háztömbnyi távolságról jött oda,
megállított bennünket, megvizsgálta a gyereket, és azt mondta, hogy hagyjuk abba az újraélesztést.
Abban a pillanatban a gyereket halottnak nyilvánította.
Abban a pillanatban megértettem
hogy ez a gyerek a semmiért halt meg.
Ha ez az orvos, aki egy háztömbnyire lakott onnan,
20 perccel korábban érkezett volna,
nem kellett volna várnia, amíg a mentőből jövő sziréna
hangját meghallja,
ha ő már jóval korábban hallott volna róla,
megmenthette volna ezt a gyereket.
Egy háztömbnyi távolságból odafuthatott volna.
Meg tudta volna menteni ezt a gyereket.
Azt mondtam magamnak, hogy kell lennie jobb módszernek.
15 barátommal együtt
— mindannyian szakképzett mentősök voltunk —
úgy döntöttünk, hogy megvédjük a szomszédainkat,
ha újra ilyen hasonló helyzet történik,
ott leszünk, odafutunk a helyszínre sokkal előbb, mint a mentő odaérne.
Így hát odamentem a mentőszolgálat igazgatójához,
és azt mondtam neki, "Kérem, amikor csak hívást kapnak
ami a szomszédságunkba irányul,
15 nagyszerű emberünk van, aki hajlandó
mindent abbahagyni, amit éppen csinál, és odafutni életeket menteni.
Csak csipogón riasszanak bennünket.
Mi megvásároljuk ezeket a csipogókat, csak adja ki az eligazítást,
hogy küldjenek nekünk jelzést, és mi futni fogunk, és életeket mentünk."
Nos, nevetett. 17 éves voltam, még kölyök.
És azt mondta nekem, — úgy emlékszem, mintha csak tegnap történt volna —
nagyszerű ember volt, de azt mondta nekem,
"Kölyök, menj iskolába vagy nyiss egy falafel standot!
Bennünket nem igazán érdekelnek az ilyesféle új kalandok.
Nem kérünk a segítségetekből." És kidobott a helyiségből.
Nincs szükségem a segítségetekre. — mondta.
Nagyon makacs gyerek voltam.
Amint most is látják, úgy járkálok, mint egy őrült, egy meshugenah
(Nevetés) (Taps)
Így hát úgy döntöttem, hogy a nagyon híres izraeli technikát alkalmazom,
bizonyára mindannyian hallottak már róla, chutzpah. (Nevetés)
És másnap elmentem és vettem két rendőrségi rádió szkennert,
és azt mondtam: "A pokolba veletek, ha nem akartok
nekem információt adni, majd megszerzem én magam."
És akkor beosztottuk, hogy mikor ki fogja hallgatni a rádió szkennereket.
Másnap, miközben a rádióadást figyeltem éppen,
meghallottam egy 70 éves öregember bejövő hívását
akit egy autó gázolt el, csupán egy háztömbnyire tőlem
a szomszédságomban lévő fő utcán.
Gyalog odafutottam. Nem volt nálam semmilyen orvosi felszerelés.
Amikor odaértem, a 70 éves öregember
a földön feküdt, és vér fröcskölt ki a nyakából.
Coumadint, vérhígítót szedett.
Tudtam, hogy meg kell állítanom a vérzést, vagy meg fog halni.
Levettem a kipámat, mert nem volt nálam orvosi felszerelés,
és nagy nyomással megállítottam a vérzését.
A nyakából vérzett.
Amikor a mentő 15 perccel később megérkezett,
olyan beteget adtam át nekik, aki életben volt.
(Taps)
Amikor két nappal később meglátogattam,
megölelt és sírt,
és megköszönte nekem, hogy megmentettem az életét.
Abban a pillanatban, amikor rádöbbentem, hogy ez az első ember,
akit valaha életemben megmentettem két évnyi önkéntesség után,
tudtam, hogy ez az életem küldetése.
Így hát ma, 22 évvel később, létrehoztuk a United Hatzalah-t.
(Taps)
A "Hatzalah" azt jelenti, hogy "megmenteni", mindazoknak, akik nem beszélnek héberül.
Elfelejtettem, hogy nem Izraelben vagyok.
Több ezer önkéntesünk van,
akik elkötelezettek az életmentésben,
és mindenhol szétszóródnak, így amikor bejön egy hívás,
mindent abbahagynak és odafutnak és életet mentenek.
Az átlagos reakcióidőnk ma már
Izraelben lecsökkent kevesebb mint 3 percre.
(Taps)
Szívrohamokról beszélek,
autóbalesetekről,
Isten ments bomba támadásról, lövöldözésről, vagy bármi másról,
akár egy nőről, aki hajnali 3 órakor
elesik az otthonában és szüksége van valakire, hogy felsegítse.
Három perc, és lesz egy emberünk, aki pizsamában
elfut a házához és segít neki felállni.
Három oka van annak, hogy ilyen sikeresek vagyunk.
Több ezer önkéntes,
aki mindent félretesz, amit éppen csinál
és odafut segíteni annak az embernek, akit még csak nem is ismer.
Mi nem azért vagyunk ott, hogy a mentőt helyettesítsük.
Mi csak azért vagyunk ott,
hogy kitöltsük azt az időt, ami a mentő hívása és az érkezése között van.
És így megmentjük azokat az embereket, akiket másképp nem lehetne megmenteni.
A második ok az a műszaki felszerelésünk.
Tudják, az izraeliek jók technológiában.
Mindegyikőnk telefonja, nem számít, hogy milyen telefon,
NowForce GPS technológiával ellátva,
és amikor csak bejön egy hívás,
a legközelebbi 5 önkéntes veszi a hívást,
és rendkívül gyorsan odaérnek,
és egy GPS navigátor irányítja őket, hogy odaérjenek és ne veszítsenek időt.
Ez egy nagyszerű technika, melyet az egész országban használunk,
így csökkentve le a reakcióidőt.
És a harmadik dolog pedig ezek a mentő-motorkerékpárok.
Ezek a mentő-motorkerékpárok kétkerekű mentők.
Mi nem szállítunk beteget, hanem stabilizáljuk őket,
és megmentjük az életüket.
Soha nem akadnak el a forgalomban. Még a járdán is tudnának menni.
Ezek szó szerint soha nem akadnak el a forgalomban.
Emiatt jutunk el olyan gyorsan a helyszínre.
Néhány évvel azután, hogy megalapítottam ezt a szervezetet,
egy zsidó közösségben,
két muszlim, Jeruzsálem keleti részéből felhívott engem.
Találkozót kértek. Találkozni akartak velem.
Muhammad Asli és Murad Alyan.
Amikor Muhammad elmesélte nekem a személyes történetét,
ahogy az 55 éves apja összeesett otthon,
szívmegállása volt,
és több mint egy órába tellett, míg a mentő megérkezett,
és a saját szemével látta az apját meghalni,
megkért engem: "Kérem, hogy alapítsa meg ezt Kelet-Jeruzsálemben!"
Azt mondtam magamnak, hogy olyan sok tragédiát láttam, olyan sok gyűlöletet,
és ez nem a zsidók vagy a muszlimok megmentéséről szól.
Ez nem a keresztények megmentéséről szól. Ez az emberek megmentéséről szól.
Így hát teljes erővel folytattam. —
(Taps) —
és megalapítottam az United Hatzalah-ot (Egyesült Mentő) Jeruzsálemben,
és ezért a két név, Egyesült
és Hatzalah, jól hangzanak együtt.
Elkezdtünk kéz a kézben zsidókat és arabokat megmenteni.
Arabok mentettek zsidókat, zsidók mentettek arabokat.
Valami rendkívüli történt.
Arabok és zsidók, akik nem szoktak mindig kijönni egymással,
de itt ebben a helyzetben,
a közösségek, szó szerint,
ez egy hihetetlen helyzet, ami történt.
A különböző közösségeknek hirtelen közös érdekeltsége támadt.
Mentsünk együtt életeket,
Telepesek mentettek arabokat és arabok mentettek telepeseket.
Ez egy hihetetlen koncepció, ami csak akkor működhet,
ha ilyen nagyszerű cél érdekében történik.
És ezek mind önkéntesek.
Senki sem kap pénzt cserébe.
Mindannyian életek megmentéséért teszik ezt.
Amikor a saját apám esett össze néhány évvel ezelőtt
szívmegállás miatt, az egyik önkéntesem
aki odaérkezett, hogy megmentse az apámat
egyike volt ezeknek a muszlim önkénteseknek Kelet-Jeruzsálemből,
akik az elsők között csatlakoztak a Hatzalah-hoz.
És ő megmentette az apámat.
El tudják képzelni, hogy mit éreztem abban a pillanatban?
Amikor megalapítottam ezt a szervezetet, 17 éves voltam.
Soha sem képzeltem, hogy egy nap a TEDMED-ben fogok beszélni.
Még csak nem is tudtam, hogy mi az a TEDMED.
Nem hiszem, hogy létezett, de sohasem képzeltem,
sohasem képzeltem, hogy ez eddig fog vezetni,
hogy így el fog terjedni,
és tavaly létrehoztunk egyet Panamában és Brazíliában is.
Csupán egy partnerre van szükségem aki egy kicsit őrült, mint én,
elkötelezett az életmentésben, és hajlandó tenni is érte.
És tulajdonképpen nem sokára kezdünk Indiában is
egy ismerőssel, akivel a Harvardon találkoztam nem rég.
A Hatzalah tulajdonképpen Brooklynban indult el először egy haszidi zsidó jóvoltából
évekkel előttünk Williamsburgban,
és most létezik a teljes zsidó közösségben, New Yorkban,
és még Ausztráliában, Mexikóban és sok más zsidó közösségben.
De bárhová terjeszkedhet.
Nagyon könnyen adaptálható.
Láthatták még New Yorkban is ezeket a segítőket,
ahogy életeket mentenek a World Trade Centerben.
Csak tavaly, 207.000 személyt láttunk el kizárólag Izraelben.
Negyvenkétezer közülük életveszélyes helyzetben volt.
De mi változtattunk.
Azt hiszem, hívhatnák ezt életmentő flash mobnak,
és ez működik.
Amikor körülnézek itt,
sok embert látok, akik mennének egy plusz mérföldet,
futnának egy plusz mérföldet azért, hogy embereket mentsenek,
nem számít, hogy ki az, nem számít, hogy milyen vallású,
nem számít, hogy ki, honnan jött.
Mi mindannyian hősök akarunk lenni.
Csupán egy jó ötlet, motiváció
és sok rámenősség kell,
és több millió embert menthetünk meg,
akiket másképp nem menthetnének meg.
Köszönöm szépen.
(Taps)