Toto je ambucykl.
Toto je nejrychlejší prostředek sloužící k poskytnutí první pomoci.
Obsahuje vše co sanitka kromě lůžka.
Vidíte defibrilátor. Vidíte vybavení.
Všichni jsme viděli tragédii, která se stala v Bostonu.
Když jsem se díval na tyto obrázky,
vrátilo mě to mnoho let zpátky do minulosti,
když jsem byl ještě dítě.
Vyrůstal jsem v malé čtvrti v Jeruzalémě.
Když mi bylo šest, šel jsem jednou ze školy,
byl pátek odpoledne, šel jsem se starším bratrem.
Procházeli jsme kolem autobusové zastávky.
Přímo před očima nám vybuchl autobus.
Byl v plamenech a bylo tam spousty mrtvých a zraněných.
Vzpomněl jsem si na jednoho staršího pána
jak na nás křičí, abychom mu pomohli vstát.
Potřeboval, aby mu někdo pomohl.
Byli jsme strašně vyděšení a tak jsme radši utekli.
Když jsem vyrůstal, rozhodl jsem se stát doktorem a zachraňovat lidské životy.
Možná kvůli tomu, co jsem viděl ještě jako dítě.
Když mi bylo 15, absolvoval jsem záchranářský kurz
a nastoupil jsem jako dobrovolník k záchrance.
Dva roky jsem dělal dobrovolníka v Jeruzalémě.
Pomohl jsem mnoha lidem,
ale kdykoliv někdo skutečně potřeboval pomoc,
nikdy jsem se tam nedostal včas. Nikdy jsme to nestihli.
Doprava je hrozná. Vzdálenost i další věci.
Nikdy jsme to nestihli, když nás někdo opravdu potřeboval.
Jednoho dne jsme obdrželi telefonát o sedmiletém chlapci,
který se dusil hot dogem.
Doprava byla strašná a my jsme jeli
z opačné strany severního Jeruzaléma.
Když jsme tam přijeli o 20 minut později,
začali jsme s resuscitací.
Z vedlejšího bloku přišel nějaký doktor,
zastavil nás, zkontroloval dítě a řekl nám, ať to ukončíme.
V ten moment prohlásil dítě za mrtvé.
V tu chvíli jsem věděl,
že to dítě zemřelo zbytečně.
Kdyby ten doktor, žijící jen o blok dál,
přišel o 20 minut dříve,
nečekajíc až uslyší sirénu
z naší sanitky,
kdyby o tom věděl mnohem dříve,
mohl to dítě zachránit.
Z nedalekého bloku mohl klidně běžet.
Mohl to dítě zachránit.
Řekl jsem si, že musí existovat lepší způsob.
Společně s mými 15 kamarády,
všichni jsme byli záchranáři,
jsme se rozhodli chránit naší čtvrť.
Takže pokud se něco takového stane znovu,
poběžíme k místu nehody mnohem dříve než sanitka.
Zašel jsem za vedoucím záchranné služby
a řekl mu: „Prosím vás, kdykoliv obdržíte telefon
z naší čtvrti,
máme 15 skvělých kluků, kteří jsou ochotni
přestat se vším, co právě dělají, a běžet zachraňovat životy.
Stačí nám to oznámit na „bzučáky“.
Bzučáky si koupíme, jen řekněte dispečerovi,
ať nám pošle zprávu a my poběžíme a zachráníme životy.
Smál se mi. Bylo mi 17. Byl jsem dítě.
A on mi řekl – pamatuji si to jak včera –
byl to skvělý chlap, ale řekl mi:
„Chlapče, jdi do školy nebo si otevři stánek s občerstvením.
Nemáme zájem o takové druhy dobrodružství.
Nestojíme o vaši pomoc,“ a vyhodil mě z místnosti.
„Nepotřebuji vaši pomoc,“ řekl.
Byl jsem velmi tvrdohlavý kluk.
Jak teď můžete vidět, chodím kolem jako praštěný.
(Smích) (Potlesk)
A tak jsem se rozhodl použít známou izraelskou techniku,
o které jste asi slyšeli, chucpe. (Smích)
A následující den jsem šel a koupil dvě policejní vysílačky.
a řekl si: „K čertu s vámi,
když mi nechcete dát informace vy, vezmu si je sám.“
A tak jsme se střídali u vysílaček.
Následující den, když jsem poslouchal vysílačky,
zachytil jsem hovor 70letého muže,
kterého srazilo auto jen jeden blok ode mě
na hlavní ulici naší čtvrti.
Běžel jsem tam. Neměl jsem žádné zdravotnické vybavení.
Když jsem tam doběhl, muž ležel na podlaze
a krev mu stříkala z krku.
Bral Coumadin.
Věděl jsem, že musím zastavit to krvácení, jinak zemře.
Sundal jsem si jarmulku, protože jsem neměl žádné vybavení
a silným stiskem jsem zastavil krvácení.
Pořád krvácel z krku.
Když po 15 minutách přijela sanitka,
předal jsem jim pacienta, který byl naživu.
(Potlesk)
Když jsem ho šel po dvou dnech navštívit,
objal mě a plakal
a děkoval mi za záchranu jeho života.
V tu chvíli jsem si uvědomil, že to je první člověk,
kterého jsem zachránil po dvou letech v záchrance.
Věděl jsem, že toto je můj životní úkol.
A tak dnes, o 22 let později, máme United Hatzalah.
(Potlesk)
„Hatzalah“ znamená „záchrana“ pro ty z vás, kteří neumí hebrejsky.
Zapomněl jsem, že nejsem v Izraeli.
Máme tisíce dobrovolníků,
kteří jsou nadšeni do záchrany životů
a jsou rozeseti všude kolem, takže kdykoliv příjde telefon,
všeho nechají a běží a zachraňují životy.
Průměrný čas našeho zásahu
se v Izraeli snížil na méně než 3 minuty.
(Potlesk)
Mluvím tady o infarktech,
mluvím o dopravních nehodách,
Bůh odpusť o bombových útocích, střílení, cokoliv.
I o ženě, která ve tři ráno doma upadne
a potřebuje někoho, kdo ji pomůže.
Tři minuty a náš člověk v pyžamu
tam doběhne a pomůže jí vstát.
Náš úspěch spočívá ve třech věcech.
Tisíce nadšených dobrovolníků,
kteří nechají všeho, co dělají
a běží pomoct lidem, které vůbec neznají.
My nenahrazujeme záchrannou službu.
Jsme tam od toho,
abychom vyplnili prostor mezi tísňovým hovorem a příjezdem sanitky.
A my zachraňujeme lidi, kteří by jinak zachráněni nebyli.
Druhým důvodem je naše technologie.
Však víte, že Izraelci jsou dobří v technologiích.
Každý má na svém telefonu, nezáleží na jakém,
technologii GPS vytvořenou firmou NowForce.
A kdykoliv někdo zavolá,
nejbližších 5 dobrovolníků obdrží zprávu
a ti se tam dostanou skutečně velmi rychle
a jsou navigováni telefonem, aby tam byli co nejdříve a neztráceli čas.
A je to skvělá technologie, kterou používáme po celé zemi
a snižujeme tím reakční dobu.
A třetím důvodem jsou ambucykly.
Ambucykly jsou sanitky na dvou kolech.
My nepřevážíme pacienty, ale stabilizujeme je
a zachraňujeme jejich životy.
Nikdy neuváznou v provozu. Mohou jet dokonce i po chodníku.
Opravdu nikdy se v zácpě nezaseknou.
Proto se tam dostaneme tak rychle.
Pár let po tom, co jsem založil tuto organizaci
v židovské komunitě,
mi zavolali 2 muslimové z východního Jeruzalému.
Požádali mě o schůzku. Chtěli se se mnou sejít.
Muhammad Asli a Murad Alyan.
Muhammad mi řekl svůj osobní příběh,
jak jeho 55letý otec doma zkolaboval,
když jej postihla srdeční zástava.
Trvalo to více než hodinu, než přijela sanitka
a on viděl svého otce umírat před svýma očima.
A tak mě požádal: „Prosím, začni s tím i ve východním Jeruzalémě.“
Řekl jsem si, že už jsem viděl tolik neštěstí, tolik nenávisti
a není to o zachraňování Židů. Není to o zachraňování muslimů.
Není to o zachraňování křesťanů. Je to o zachraňování lidí.
A tak jsem do toho šel po hlavě
(Potlesk)
a rozjel jsem United Hatzalah ve východním Jeruzalémě,
a proto se jmenuje „United“ (sjednocený)
a Hatzalah k tomu prostě pasuje.
Začali jsme ruku v ruce zachraňovat Židy a Araby.
Arabové zachraňovali Židy. Židé zachraňovali Araby.
Stala se zvláštní věc.
Arabové a Židé spolu ne vždy vycházejí,
ale tady v té situaci,
rozdílné komunity doslova
– a je to neuvěřitelná situace, ke které došlo –
najednou měly stejný zájem:
Společně zachraňovat životy.
Židé zachraňovali Araby a Arabové zachraňovali Židy.
Je to neuvěřitelný koncept, který může fungovat
jen pokud máte tak vznešený důvod.
A všichni to jsou dobrovolníci.
Nikdo není placený.
Všichni to dělají, aby zachraňovali životy.
Když můj vlastní otec zkolaboval před pár lety
kvůli srdeční zástavě, jeden z prvních dobrovolníků,
kteří přijeli zachránit mého otce,
byl jeden z muslimů z východního Jeruzaléma,
který podstupoval první kurz k přijetí do Hatzalah.
A zachránil mého otce.
Dovedete si představit, jak jsem se v tu chvíli cítil?
Když jsem s organizací začínal, bylo mi 17.
Nikdy jsem si ani nepředstavil, že bych jednou mluvil na TEDMED.
Tehdy jsem ani nevěděl co to TEDMED je.
Ještě asi ani neexistoval, ale nikdy jsem si nepředstavil,
že se to tak rozjede,
že se to tak rozšíří.
A tento rok jsme začali v Panamě a Brazílii.
Vše, co potřebuji, je partner, který je stejně praštěný jako já
nadšený pro záchranu životů a ochotný do toho jít.
A brzy s tím začnu i v Indii
s přítelem, kterého jsem nedávno poznal na Harvardu.
V Brooklynu ve skutečnosti začal Hatzalah chasidským Židem
ve Williamsburgu pár roků před námi
a nyní je rozšířen mezi židovskou komunitou v New Yorku,
dokonce i v Austrálii, Mexiku a dalšími židovskými komunitami.
Ale může se rozšířit kamkoliv.
Osvojíte si jej velmi snadno.
Mohli jste dokonce vidět dobrovolníky v New Yorku,
jak zachraňují životy ve Světovém obchodním centru.
Jen za minulý rok jsme v Izraeli ošetřili 207 000 lidí.
Z toho bylo 42 000 život ohrožujících případů.
A mělo to význam.
Myslím, že byste to mohli nazývat život zachraňující flash mob
a funguje to.
Když se tu kolem sebe podívám,
tak vidím spoustu lidí, kteří by udělali maximum,
aby zachránili jiné lidi,
aniž by komu záleželo, jakého jsou náboženství,
nebo odkud pocházejí.
Všichni chceme být hrdiny.
Jen potřebujeme dobrou myšlenku, motivaci
a hodně chucpe
a můžeme zachránit miliony lidí,
kteří by jinak byli ztraceni.
Děkuji mnohokrát.
(Potlesk)