Това е мотор-линейка.
Най-бързият начин да отговориш на спешно медицинско повикване.
Има си всичко, което има линейката, с изключение на легло.
Виждате дeфибрилатора и останалото оборудване.
Всички видяхме трагедията, която стана в Бостън.
Когато разглеждах снимките,
се върнах назад в годините, в миналото си,
когато бях малък.
Израстнах в малък квартал в Йерусалим.
Един петък следобед, когато бях на 6
и се прибирах от училище с по-големия ми брат,
минахме покрай автобусна спирка.
Видяхме как автобусът избухна пред очите ни.
Запали се, много хора бяха ранени. Имаше и жертви.
Спомних си един възрастен човек, който
крещеше срещу нас и ни умоляваше да му помогнем.
Просто имаше нужда някой да му помогне.
Ние бяхме толкова уплашени, че просто избягахме.
Растейки, реших да стана лекар и да спасявам животи.
Може би заради това, което видях като дете.
Когато бях на 15 се записах на курс за спешна доболнична помощ
и станах доброволец в линейка.
Цели две години правех това.
Помогнах на много хора,
но винаги когато някой наистина се нуждаеше от помощ,
никога не стигах на време. Не успявахме.
Трафикът е ужасен. Разстоянията и всичко останало.
Никога не пристигахме навреме, когато някой наистина се нуждаеше от нас.
Един ден получихме обаждане за седем годишно дете,
задавило се с хот дог.
Трафикът беше отвратителен. Пътувахме от другия край на града
до северната част на Йерусалим.
Когато пристигнахме, 20 минути по-късно,
започнахме със сърдечен масаж.
От близката пресечка се появи лекар.
Провери детето и каза да спрем с масажа.
Обяви смъртта на детето.
В този момент разбрах, че детето е
починало за нищо.
Ако този лекар, който живееше само на една пресечка оттам,
беше дошъл 20 мин. по-рано,
и не беше чакал докато чуе сирената от
линейката,
ако беше чул от някъде другаде,
можеше да спаси детето.
Можеше да дотича през улицата.
Можеше да спаси живота на това дете.
Тогава си казах, че трябва да има и по-добър начин.
Заедно с още 15-тина мои приятели
от курса решихме
да защитим квартала си, така че
когато нещо подобно се случи,
да бъдем на място много преди линейката.
Отидохме при управителя на компанията за линейки
и му казахме: "Моля, когато имате обаждане
от нашия квартал,
ние имаме 15 чудесни младежи на разположение,
които са готови да спрат каквото правят на минутата, за да дотичат да спасят живот.
Просто ни уведомете на пейджъра.
Сами ще си купим пейджърите, вие просто кажете на диспечерите си
да ни изпратят информация на тях и ние веднага ще се отзовем."
Той започна да се смее. Бях на 17, още дете.
И каза - спомням си го сякаш беше вчера.
Той беше страхотен, но ми каза:
"Дете, отивай на училище или си отвори сергия за фалафели.
Наистина не се интересуваме от подобни нови приключения.
Не ни трябва помощта ти. "И ме изхвърли от стаята.
"Не се нуждая по помощта ти", каза.
Аз бях голям инат като дете.
И сега виждате, разхождам се напред - назад като луд.
(Смях) (Аплодисменти)
Реших да проявя типичното израелско дебелоочие,
за което предполагам сте чули. (Смях)
На следващия ден купих два полицейски скенера
и казах: "По дяволите, след като не искаш да ми дадеш информация,
ще си я набавя сам."
Така започнахме да слушаме радиото на смени.
На следващия ден, докато слушах,
чух обаждане за 70 г. мъж,
ударен от кола само на една пресечка от мен,
на главната улица в квартала.
Изтичах веднага. Нямах никакво медицинско оборудване в себе си.
Когато пристигнах, мъжът лежеше на улицата,
а от врата му се стичаше много кръв.
Беше на Кумадин. (Варфарин)
Знаех, че трябва да спра кръвотечението или той щеше да умре.
Свалих си ермолката, защото нямах никакви медицински пособия в себе си
и с много натиск успях да спра кървенето.
Кървеше откъм врата.
Когато линейката пристигна 15 мин. по-късно,
им дадох жив пациент.
(Аплодисменти)
Когато отидох да го видя два дни по-късно,
той ме прегърна и плачейки ми
благодари, че съм спасил живота му.
Тогава осъзнах, че той всъщност е първият човек,
чийто живот спасявам след 2 години доброволчество в линейката.
Знаех, че това е мисията на живота ми.
Днес, 22 г. по-късно имаме United Hatzalah.
(Аплодисменти)
За тези от вас, които не говорят иврит, "Hatzalah" означава "спасение."
Забравих. че не съм в Израел.
Имаме хиляди доброволци,
които спасяват животи с хъс.
Разпределени са навсякъде, така че когато постъпи обаждане,
оставят всичко и тичат да помогнат и да спасят живот.
Средната ни скорост на отговаряне на повиквания днес
е три минути в Израел.
(Аплодисменти)
Говоря за инфаркти,
катастрофи,
да не дава Господ, бомбени атентати, престрелки, каквото и да е.
Дори и жена, паднала вкъщи в три сутринта
и нуждаеща се от помощ.
Само за три минути, ще има човек по пижама, тичащ
към дома на жената за да й помогне да стане.
Причините поради които сме толкова успешни са три:
Хилядите запалени доброволци
готови да оставят всичко, което правят
и да помогнат на непознати хора в нужда.
Ние не заменяме линейките.
Ние сме на мястото на събитието,
за да запълним дупката от момента на обаждането до пристигането на линейката.
Ние спасяваме хора, които иначе няма как да бъдат спасени.
Втората причина е нашата техника.
Знаете, израелците разбират от технология.
Всеки от нас, без значение с какъв телефон е,
има качен GPS, разработен от NowForce,
и винаги, когато постъпи обаждане,
петимата доброволци, които са най-близо до мястото, получават обаждането.
Пристигат много бързо,
водени от GPS-a и не губят никакво време.
Това е чудесна технология, която използваме в цялата страна
и намаляваме времето за реакция.
Третото нещо са тези мотори-линейки.
Това са линейки на 2 колела.
Не караме хора, но ги стабилизираме
и спасяваме живота им.
Те никога не попадат в задръствания. Могат да се движат дори по тротоара.
Никога, буквално не попадат в задръствания.
Затова и се движат толкова бързо.
Няколко години след като създадох организацията
в еврейската общност,
двама мюсюлмани от източен Йерусалим ми се обадиха.
Помолиха ме за среща. Наистина искаха да се видят с мен.
Мухамед Асли и Мурад Алян.
Когато Мухамед ми разказа историята си,
как баща му, 55 годишен, припаднал вкъщи,
получил инфаркт.
Линейката пристигнала след повече от час,
а той видял баща си да умира пред очите му.
И тогава ме помоли да започна това и в източен Йерусалим.
Помислих си, толкова много трагедия и омраза,
а всъщност не става въпрос за спасяване на евреите или на мюсюлманите.
Нито на християните. А за спасяването на човешки животи.
Дадох напред с пълна сила
(Аплодисменти)
и започнах United Hatzalah в източен Йерусалим.
Точно заради това имената United (обединени)
и Hatzalah (спасители) си пасват толкова добре.
Хванати за ръце, спасявахме евреи и араби.
Арабите спасяваха евреи. Евреите спасяваха араби.
Случи се нещо специално.
Араби и евреи не винаги се разбират
но в тази ситуация,
общностите буквално
преживяват невероятна ситуация,
различията се забравят и изведнъж се превръщат в общ интерес:
"Нека заедно да спасяваме животи".
Заселниците спасяваха араби, а арабите спасяваха заселници.
Тази невероятна концепция би могла да работи,
само когато имаш велика кауза.
Всички тези хора са доброволци.
Никой не получава пари.
Правят го за да спасяват животи.
Когато баща ми колабира преди няколко години
от инфаркт, един от първите доброволци,
който се притече на помощ,
беше един от онези мюсюлмани от източен Йерусалим.
Беше един от първите, които започнаха курса ни.
Той спаси баща ми.
Можете ли да си представите как се почувствах в този момент?
Когато започнах тази организация, бях само на 17.
Никога не съм си представял, че някой ден ще говоря на TEDMED.
Дори не знаех какво е TEDMED.
Не знаех даже, че съществува, но никога не съм си представял,
че ще говоря за това
и че ще разпространя идеята.
Миналата година започнахме такъв проект в Панама и Бразилия.
Всичко, от което имам нужда, е партньор който да е малко луд като мен,
да има хъс да спасява животи и да иска да го прави.
Всъщност с един приятел от Харвард ще
стартираме проекта в Индия съвсем скоро.
Hatzalah всъщност започна много преди нас
от ортодоксални евреи в Бруклин
и сега е разпространена сред еврейската общност в Ню Йорк,
Австралия и Мексико и други еврейски общности.
Но може да се разпространи навсякъде.
Много е лесно да се адаптира към местните условия.
Видяхте тези доброволци и в Ню Йорк, на 11.09.
да спасяват хора в Световния Търговски Център.
Само миналата година сме помогнали на 207 000 души в Израел.
42 000 от тях бяха с опасност за живота.
Допринесли сме с нещо.
Предполагам, че може да наречете това животоспасяваща светкавична тълпа.
и тя работи.
Когато се огледам,
виждам много хора, готови да дадат още от себе си,
за да спасят други хора.
Без значение кои са, каква религия изповядват,
и откъде идват.
Всички ние искаме да бъдем герои.
Трябва ни добра идея, мотивация,
и много дързост
за да можем да спасим милиони хора,
които иначе няма как да бъдат спасени.
Много ви благодаря.
(Аплодисменти)