Više od polovine svetske populacije danas živi u gradovima.
Proces urbanizacije je počeo u kasnom 18. veku
i od tada raste.
Predviđanje je, da će do 2050.
66% populacije živeti u gradovima,
a Ujedinjene nacije, Svetska zdravstvena organizacija
i Svetski ekonomski forum nas upozoravaju
da, ako ne planiramo povećanu gustinu naseljenosti,
sadašnji gradski problemi, kao što su nejednakost, zastoji, kriminal,
samo će se pogoršati.
Posledica toga je da urbanisti i gradski arhitekte
ulažu mnogo napora i kreativnosti
da projektuju naše buduće, gušće, veće gradove.
Ali ja sam drugačijeg mišljenja.
Mislim da urbanizacija dostiže svoj kraj
i sada će ljudi početi da se sele nazad na selo.
Pomislićete: "A šta je sa trendom?"
Pa, dozvolite da vam kažem,
socioekonomski trendovi ne traju večno.
Znate, pre 12.000 godina
svi su bili savršeno srećni
dok su lutali zemljom, lovili i sakupljali.
A onda se trend promeni,
i novost je živeti na farmi i gajiti stoku
dok se trend ponovo ne promeni.
Dok ne stignemo do industrijske revolucije.
Zapravo, to je i započelo proces urbanizacije.
A znate šta je bio okidač?
Parni pogon, mašine,
novi hemijski procesi -
u dve reči - tehnološke inovacije.
A mislim da tehnologija može takođe dovesti do kraja ovog ciklusa.
Većim delom svoje karijere bavim se inovacijama.
Volim to. Volim svoj posao.
Omogućava mi da radim sa dronovima, 3D štampačima, pametnim naočarima,
i to ne samo onim koje možete kupiti nego i sa prototipovima.
Ponekad je veoma zabavno.
Neke od tih tehnologija
otvaraju nove mogućnosti koje će radikalno promeniti
način na koji smo do sada radili stvari
i za nekoliko godina
možda će nam omogućiti da uživamo u blagodetima gradskog života
sa bilo kog mesta.
Razmislite o tome.
Da možete da živite na mestu sa manjom stopom kriminala,
sa više prostora,
nižim troškovima života
i manje saobraćaja,
naravno da bi mnogo ljudi to želelo,
ali osećaju da nemaju izbora.
Morate da živite u gradu.
U prošlosti, ljudi su se selili u gradove,
ne zato što su voleli same gradove,
nego zbog stvari koje ste u njima imali,
više prilika za posao,
lakši pristup uslugama i robi,
i bogat društveni život.
Hajde da pogledamo detaljnije.
Više prilika za karijeru.
Da li je to još uvek istina,
jer ljudi koji rade u kancelarijama počinju da shvataju
da raditi u kancelariji i provoditi vreme u kancelariji
možda više nisu ista stvar.
Prema jednoj studiji koju je radio Global Workplace Analytics,
više od 80% američke radne snage bi želelo da radi od kuće.
A znate li koliko jednu kompaniju košta da uopšte ima kancelariju?
11.000 dolara po zaposlenom godišnje.
Da samo polovina od tih radnika radi na daljinu,
čak samo 50% vremena,
ušteda u saveznim državama bi bila veća od 500 milijardi dolara,
a smanjenje gasova koji izazivaju efekat staklene bašte, 54 miliona tona.
To je kao kad biste 10 miliona automobila
uklonili sa ulica na godinu dana.
Ali čak iako bi većina ljudi želela da radi da daljinu,
uz trenutnu tehnologiju to je usamljeničko iskustvo.
Nije udobno.
Ne osećate se kao da ste tamo.
Ali to će se promeniti
spajanjem dve tehnologije:
proširene realnosti i teleprisutnih robota.
Proširena realnost vam već danas
dozvoljava da okruženje svoje kancelarije ponesete svuda sa sobom.
Potreban vam je samo prenosni računar, par pametnih naočara
i možete svoje mejlove i tabele
poneti kuda god da idete.
A video konferencije i pozivi su ovih dana uobičajeni
ali im je potrebno unapređenje.
Mislim, sva ta mala lica na ravnom ekranu,
ponekad ne znate ni ko govori.
E sad, već imamo nešto mnogo bolje od statičnih video poziva:
prosečnog teleprisutnog robota.
Ja ga zovem tablet na štapu.
(Smeh)
Možete da upravljate njime, da se krećete naokolo,
da kontrolišete u šta gledate.
Mnogo je bolje, ali daleko od savršenog.
Znate kako kažu,
da je najhumanija komunikacija neverbalna?
Pa, robot vam ne daje ništa od toga.
Izgleda kao vanzemaljac.
Ali uz naprednu proširenu stvarnost,
biće lako umotati robota lepim hologramom
koji zaista izgleda i kreće se kao osoba.
To će poslužiti.
Ili u stvari, zaboravite na robota.
Imaćemo potpunu virtuelnu realnost
i svi će se sretati u sajber prostoru.
Za par godina će to delovati tako stvarno,
da nećete znati razliku.
Šta je bio naredni razlog zbog kog ljudi idu u gradove?
Pristup robi i uslugama.
Ali danas sve to možete preko interneta.
Prema jednom istraživanju koje je radio comScore,
prošle godine su, u Americi, kupci preko interneta
više od polovine svojih kupovina obavili putem interneta,
a globalno tržište elektronske trgovine
procenjuje se na dva biliona dolara.
I očekuje se da dostigne 2,38 do kraja 2017,
prema podacima eMarketera.
Sa stanovišta logistike,
gustina je dobra za dostave.
Dostava robe tržnom centru je jednostavna.
Možete poslati velike isporuke prodavnici,
ljudi će otići tamo, kupiti i sami poneti kući.
E-trgovina znači da moramo da šaljemo pojedine komade
i da ih dostavljamo na adresu.
To je mnogo skuplje.
To je kao razlika između rođendanske zabave za 20 ljudi
i nošenja parčeta kolača
svakom od 20 prijatelja na njihovu adresu.
Ali u gradu,
oni barem žive blizu jedni drugih.
Gustina pomaže.
Sad, dostave robe na selo,
one traju večno.
Kamion mora nekad da ide kilometrima od jedne do druge adrese.
To su najskuplje od svih dostava.
Ali već imamo rešenje za to:
dronovi.
Vozilo koje nosi flotu dronova.
Vozač obavlja neke dostave,
a dronovi lete sa njega i nazad dok je kamion u pokretu.
Na taj način, prosečna cena dostave je smanjena,
i gle -
pristupačne usluge e-trgovine na selu.
Videćete:
nove kuće naših radnika na daljinu
verovatno će u dvorištu imati površinu za sletanje drona.
Jednom kad dostava više ne bude problem,
više nećete morati da budete u gradu zbog kupovine.
To je drugo.
Koji je bio treći razlog zbog kog se ljudi sele u gradove?
Bogat društveni život.
Ovih dana zbog toga morate da budete u gradu.
Jer danas,
ljudi sklapaju prijateljstva, ćaskaju, flertuju
iz svojih udobnih fotelja.
(Smeh)
U svojoj omiljenoj pidžami.
(Smeh)
Postoji preko dve milijarde aktivnih korisnika društvenih medija u svetu.
Na neki način, to vas navodi na misao da smo svi povezani
gde god da se nalazimo.
Ali dobro, ne u potpunosti.
Ponekad vam je ipak potrebno malo ljudskog kontakta.
Ironično, gusto naseljeni grad
nije uvek najbolji za to.
Zapravo, kako se društvene grupe smanjuju,
one jačaju.
Nedavno istraživanje iz Velike Britanije,
koju je sprovela Kancelarija nacionalne statistike,
pokazala je veći nivo zadovoljstva životom
među ljudima u ruralnim krajevima.
Dakle, kako se ljudi budu naseljavali u sela,
kupovaće lokalne namirnice,
sveže namirnice, hranu,
usluge održavanja.
Tako će majstori, male radionice i uslužne firme cvetati.
Možda će neki od industrijskih radnika iz gradova,
koje je zamenila automatizacija,
pronaći alternativne poslove ovde,
pa će se i oni doseliti.
I kako se ljudi doseljavaju na selo,
kako će to izgledati?
Pomislite na autonomne kuće,
koje se napajaju van mreže, solarnim panelima,
sa vetrenjačama i pogonima za preradu otpada,
naše nove kuće proizvode sopstvenu struju i koriste je da napajaju naš automobil.
Mislim, gradovi su uvek smatrani energetski efikasnijim,
ali vidite,
ponovno naseljavanje sela takođe može biti ekološko.
Do sada verovatno mislite na sve prednosti seoskog života.
(Smeh)
I ja sam tako mislio.
Pre šest godina, moja žena i ja smo spakovali sve stvari,
prodali naš mali stan u Španiji
i za isti iznos novca kupili kuću sa baštom
i ptičicama koje ujutru dolaze da pevaju.
(Smeh)
Tamo je toliko lepo.
Živimo u malom selu, to još uvek nije potpuno ruralno.
To će biti moj sledeći korak:
obnovljena kuća na farmi,
ne predaleko od grada, ne previše blizu.
Obezbedićemo dobro mesto za sletanje dronova.
(Smeh)
Ali, to sam ja.
To ne morate biti vi,
jer bi izgledalo kao da želim da ubedim nekoga
da nam se pridruži na selu.
Ne želim.
(Smeh)
Ne treba da dođe više ljudi.
(Smeh)
Samo mislim da hoće,
kad shvate da mogu da imaju iste blagodeti kao u gradu.
Ali ako ne volite selo,
imam i za vas dobre vesti.
Gradovi neće nestati.
Ali kako se ljudi iseljavaju,
manja naseljenost će pomoći da povrate bolji tok i balans.
U svakom slučaju, sada imate o čemu da razmišljate.
Da li i dalje mislite da morate da živite u gradu?
I što je važnije,
da li želite?
Mnogo hvala.
(Aplauz)