היום יותר ממחצית מאוכלוסיית העולם חיה בערים.
תהליך העיור התחיל בסוף המאה ה-18
ומאז הלך גדל.
התחזית היא שעד 2050,
66% מהאוכלוסייה יחיו בערים
והאו"ם, וארגון הבריאות העולמי,
והפורום הכלכלי העולמי, מזהירים אותנו,
שאם לא נתכנן בנושא הצפיפות המוגברת,
הבעיות בערינו, כמו אי-שוויון, צפיפות, פשע
עלולות רק להחמיר.
כתוצאה מכך, מתכננים עירוניים ומפתחי ערים
משקיעים מאמץ רב ויצירתיות
בעיצוב ערינו הצפופות והגדולות יותר בעתיד,
אבל לי יש דעה אחרת.
אני חושב שהעיור בעצם הגיע לסוף המחזור שלו,
ועכשיו אנשים מתחילים לשוב לאזורים הכפריים
ואתם עשויים לחשוב, "אבל מה עם המגמה?"
ובכן, הרשו לי לספר לכם,
מגמות סוציו-אקונומיות לא נשארות לנצח.
לפני 12,000 שנים
כולם היו מאושרים לגמרי
משוטטים על פני האדמה, צדים ומלקטים.
ואז, המגמה משתנה,
והדבר החדש הוא לחיות בחווה ולגדל בקר,
עד שהדבר משתנה שוב.
כשאנו מגיעים למהפכה התעשייתית.
למעשה, זה מה שהתחיל את תהליך העיור.
ואתם יודעים מה התניע את זה?
כוח הקיטור, מכונות,
תהליכים כימיים חדשים -
בשתי מילים, חדשנות טכנולוגית.
ואני מאמין שהטכנולוגיה יכולה גם להביא את סופו של המחזור הזה.
אני עובד על חדשנות לאורך רוב הקריירה שלי.
אני מת על זה. אני מת על העבודה שלי.
היא מאפשרת לי לעבוד עם מזל"טים, מדפסות 3D, ומשקפיים חכמים,
ולא רק כאלה שניתן לקנות בחנות אלא גם מסוג אב טיפוס.
זה הרבה כיף לפעמים.
כעת, אחדות מטכנולוגיות אלו
פותחות אפשרויות חדשות שישנו באופן קיצוני
את האופן בו עשינו דברים קודם לכן
ובתוך כמה שנים,
הן עשויות לאפשר לנו ליהנות מהיתרונות של חיי העיר
מכל מקום.
חישבו על זה.
לו יכולתם לחיות במקום עם שיעור פשיעה נמוך
ויותר מרחב
ויוקר מחיה נמוך יותר
ופחות תחבורה,
כמובן שאנשים רבים ירצו בכך,
אבל הם מרגישים שאין להם ברירה.
חייבים לחיות בעיר.
ובכן, בעבר, אנשים עברו לערים
לא מפני שאהבו את העיר עצמה
אלא בגלל הדברים שיכלו להיות לכם בעיר,
יותר הזדמנויות תעסוקה,
גישה קלה יותר לשירותים ולמוצרים
וחיי חברה עשירים.
אז בואו ונעמיק יותר.
יותר משרות והזדמנויות לקריירה.
האם זה עדיין נכון היום,
כי אנשי המשרד מתחילים להבין
שלעבוד במשרד ולהיות במשרד
עשויים להיות דברים שונים עכשיו.
על פי מחקר של"גלובל וורקפלייס אנליטיקס"
למעלה מ -80% מכוח העבודה בארה"ב היו רוצים לעבוד מהבית.
ואתם יודעים מהי עלות המשרד לחברה?
11,000 דולר לעובד בשנה.
אם רק מחצית מהעובדים האלה
היו עובדים מהבית אפילו 50% מהזמן,
החיסכון בארה"ב יעלה על 500 מיליארד דולר,
וזה יוכל להפחית את גזי החממה ב-54 מיליון טון.
זה שווה ערך
ל-10 מיליון מכוניות שירדו מהכבישים, במשך שנה שלמה.
אך למרות שרוב האנשים היו רוצים לעבוד מהבית,
הטכנולוגיה הנוכחית עושה את החוויה למבודדת.
זה לא נוח.
זה לא מרגיש כמו להיות שם.
אבל זה הולך להשתנות.
בעזרת התכנסות של שתי טכנולוגיות:
מציאות רבודה ורובוטים להפעלה מרחוק.
מציאות רבודה, כבר היום
מאפשרת לכם לקחת את סביבת משרדכם איתכם לכל מקום.
צריך רק מחשב לביש, וזוג משקפיים חכמות,
ותוכלו לקחת את הודעות הדוא"ל, והגליונות האלקטרוניים
איתכם לכל מקום שתלכו.
ועידות ושיחות וידאו נפוצות מאוד בימים אלה,
אבל הן עדיין זקוקות לשיפור.
כל הפרצופים הקטנים האלה על מסך שטוח,
לפעמים אתם אפילו לא יודעים מי מדבר.
כעת, יש לנו כבר משהו טוב יותר משיחות וידאו סטטיות:
הרובוט הממוצע שלכם שמופעל מרחוק.
אני קורא לזה טאבלט על מקל.
(צחוק)
אתם יכולים לפקח, אתם יכולים לנוע,
אתם יכולים לשלוט על מה שאתם מסתכלים.
זה הרבה יותר טוב, אך רחוק מלהיות מושלם.
אתם יודעים שאומרים
שרוב התקשורת האנושית אינה מילולית,
ובכן, הרובוט לא נותן לכם דבר מזה.
הוא נראה כמו חייזר.
אבל עם ההתקדמות במציאות רבודה,
יהיה קל לעטוף את הרובוט בהולוגרמה נחמדה
שלמעשה נראית ומתנועעת כמו אדם.
זה יעשה את זה.
או לחלופין שיכחו את הרובוט,
אנו הולכים לגמרי למציאות מדומה
וכולם נפגשים במרחב הממוחשב.
תנו לזה כמה שנים והדבר ירגיש כל כך אמיתי,
שלא תוכלו להבחין בהבדל.
אז מה היתה הסיבה הבאה למעבר לערים?
גישה לשירותים ולמוצרים.
אבל היום תוכלו לעשות את כל זה באינטרנט.
על פי מחקר שנערך על ידי comScore,
קונים מקוונים בארה"ב בשנה שעברה
ביצעו יותר ממחצית מהרכישות הקמעונאיות שלהם באינטרנט,
והשוק העולמי של מסחר אלקטרוני
נאמד בשני טריליון דולר.
וצפוי שיגיע ל-2.38 עד סוף 2017,
על פי eMarketer.
עכשיו, מבחינה לוגיסטית,
הצפיפות טובה למשלוחים.
אספקת טובין למרכזי קניות היא קלה.
אתם יכולים לשלוח משלוחים גדולים לחנות,
ואנשים ילכו לשם, יאספו אותם וייקחו אותם הביתה בעצמם.
מסחר אלקטרוני משמעו שעלינו לשלוח אוברולים
בנפרד לכל בית.
זה יקר יותר.
זה כמו ההבדל בין עריכת מסיבת יום הולדת ל-20 אנשים
או להביא חתיכה מהעוגה
לכל אחד מ-20 החברים שלכם לבתיהם.
אבל לפחות בעיר,
הם גרים קרוב זה לזה.
הצפיפות עוזרת.
מנגד, משלוחי מסחר אלקטרוני באזורים הכפריים,
יכולים לקחת זמן רב מאוד.
המשאית לפעמים צריכה לנסוע קילומטרים בין כתובת אחת לאחרת.
אלה הם המשלוחים היקרים מכולם.
אבל יש לנו כבר פתרון לכך:
מזל"טים.
רכב עם טייסת של מזל"טים.
הנהג עושה כמה מהמשלוחים
בעוד המזל"טים עפים הלוך ושוב מהמשאית בזמן שהיא נוסעת.
בדרך זו, העלות הממוצעת למשלוח מופחתת,
והרי לכם:
שרותי מסחר אלקטרוני במחיר סביר באזורים הכפריים.
אתם תראו:
בבתים החדשים של העובדים שלנו מהבית
יהיה כנראה מנחת מזל"ט בחצר.
אז ברגע שהמסירה בקילומטר האחרון אינה בעיה,
אינכם צריכים יותר להיות בעיר כדי לקנות דברים.
אז זו הסיבה השנייה.
עכשיו, מה היתה הסיבה השלישית שבגללה אנשים עוברים לערים?
חיי חברה עשירים.
הם יצטרכו להיות בעיר עבור ימים אלה.
כי אנשים בימינו אלה,
מתחברים, משוחחים, מרכלים ומפלרטטים
מהנוחות של הספה שלהם.
(צחוק)
וכשהם לבושים בפיג'מה האהובה עליהם.
(צחוק)
יש מעל שני מיליארד משתמשים פעילים במדיה החברתית בעולם.
במובן מסוים, זה גורם לכם לחשוב שאנחנו מחוברים
לא משנה איפה אנחנו.
אבל בסדר, לא לגמרי.
לפעמים אתם עדיין זקוקים לאיזה מגע אנושי אמיתי.
למרבה האירוניה, העיר, עם צפיפות האוכלוסייה,
אינה תמיד הכי טובה בשביל זה.
למעשה, ככל שהקבוצות החברתיות נעשות קטנות יותר,
הן מתחזקות.
מחקר שנערך לאחרונה בבריטניה
על ידי המשרד הלאומי לסטטיסטיקה
הראה דירוג שביעות רצון מהחיים, גבוה יותר
בקרב אנשים החיים באזורים כפריים.
אז כשאנשים מתיישבים באזור כפרי,
טוב, הם יקנו מצרכים מקומיים,
מצרכי מזון טריים יותר,
שירותי תחזוקה.
אז אנשי תחזוקה, בתי מלאכה קטנים, חברות שירות, ישגשגו.
אולי כמה מעובדי התעשייה מהערים
שנעקרו בגלל האוטומציה
ימצאו עבודה חלופית נחמדה כאן,
ויעברו גם הם.
וכאשר אנשים עוברים לכפר,
איך זה הולך להיות?
חישבו על בתים אוטונומיים,
מחוץ לרשת, עם פנלים סולריים,
עם טורבינות רוח ושרותי מיחזור פסולת,
הבתים החדשים שלנו מייצרים אנרגיה משלהם ומשתמשים בה עבור המכונית המשפחתית.
ערים נחשבו תמיד כחסכוניות יותר באנרגיה,
אבל הרשו לי לספר לכם,
אכלוס מחדש של אזורים כפריים יכול להיות אקולוגי גם כן.
כעת אתם ודאי חושבים על כל היתרונות של החיים בכפר.
(צחוק)
עשיתי זאת בעצמי.
לפני שש שנים, אשתי ואני, ארזנו את החפצים שלנו,
מכרנו את הדירה הקטנה שלנו בספרד,
ובאותו כסף קנינו בית עם גינה
וציפורים קטנות שמגיעות ושרות בבוקר.
(צחוק)
כל כך נחמד שם.
ואנחנו חיים בכפר קטן, לא באמת אזור כפרי עדיין.
זה הולך להיות הצעד הבא שלי:
בית חווה משופץ,
לא רחוק מדי מהעיר, ולא קרוב מדי.
ועכשיו נבטיח שיהיה לנו מקום טוב למזל"טים לנחות.
(צחוק)
אבל היי, זה אני.
זה לא חייב להיות אתם,
כי זה ייראה שאני מנסה לשכנע מישהו
לבוא להצטרף אלינו לכפר.
אני לא.
(צחוק)
אני לא צריך עוד אנשים שיבואו.
(צחוק)
אני רק חושב שהם יעשו זאת
ברגע שהם יבינו שיכולות להיות להם אותן היתרונות שיש לעיר.
אבל אם אינכם אוהבים את הכפר,
יש לי חדשות טובות גם בשבילכם.
הערים לא ייעלמו.
אך כשאנשים יעזבו את העיר,
הצפיפות היורדת תעזור להם לחזור למצב מאוזן יותר.
בכל מקרה, אני מניח שכעת יש לכם על מה לחשוב.
האם אתם עדיין חושבים שאתם צריכים לחיות בעיר?
וחשוב יותר,
האם אתם רוצים?
תודה רבה.
(מחיאות כפיים)