Я народився та виріс в Сьєрра-Леоне.
Це маленька чудова країна,
розташована в Західній Африці.
Країна, багата як на фізичні ресурси,
так і на творчі таланти.
Однак, Сьєрра-Леоне має ганебну репутацію
через десятирічну повстанську війну в 90-х роках,
коли цілі селища були спалені.
Приблизно 8000 чоловіків, жінок та дітей
зазнали ампутації кінцівок протягом цього часу.
Моя сім'я та я рятувались від одної з таких атак,
коли мені було приблизно 12 років,
я вирішив, що я зроблю все можливе,
щоб знати, що мої діти
не будуть проходити через те, що ми пережили.
Вони будуть частиною Сьєрра-Леоне,
де війна та ампутація
вже не будуть способом отримання влади.
Коли я спостерігаю за людьми, яких я знаю, яких люблю,
які оговталися від цього спустошення,
мене дуже турбує одна річ.
Багато інвалідів в країні
не використовуватиме свої протези.
Я дізнався, що причиною цього
було те, що приймальні гільзи протезів
погано підходили для людей, і через це було дуже болісно їх носити.
Приймальна гільза протезу - це частина,
в яку інвалід вставляє залишок від кінцівки,
і яка з'єднується з протезованим гомілкостопом.
Навіть в сучасному світі
для цього треба період від 3 тижнів до декількох років,
щоб пацієнту було комфортно носити протез.
Ті, хто виготовляють протези, досі використовують традиційні способи,
такі як ліпка та лиття,
щоб зробити однорідні приймальні гільзи.
Такі гільзи часто залишають нестерпну кількість
тиску на кінцівки пацієнта,
залишаючи їх із пролежнями та пухирями.
Немає значення,
який потужний у вас протезований гомілкостоп.
Якщо приймальна гільза не зручна,
ти не зможеш користуватися своєю ногою,
та це просто неприйнятно в наш час.
І ось одного дня, коли я зустрів профессора Г'ю Герра
приблизно два з половиною роки тому,
він запитав мене, чи я знаю, як розв'язати цю проблему.
Я відповів: "Ні, ще ні,
але я б хотів би дізнатися".
І ось, на мою кандидатську, в Массачусетському технологічному інституті,
я розробив приймальні гільзи
швидко та дешево,
які є зручніші
за традиційні протези.
Я використав магнітно-резонансну томографію,
щоб захопити справжню форму анатомії пацієнта,
потім використав метод кінцевих елементів, щоб краще спрогнозувати
внутрішні напруження та деформації
при звичайній напрузі,
а потім створив приймальну гільзу для виробництва.
Ми використовуємо 3D принтери, щоб зробити
приймальну гільзу з багатьох матеріалів,
яка полегшує тиск, де це потрібно,
залежно від анатомії пацієнта.
Одним словом, ми використовуємо інформацію,
щоб зробити нові гільзи швидко та дешево.
В недавньому випробуванні, яке щойно завершили
в Масачуссетському технологічному університеті,
один із наших пацієнтів, американський ветеран,
який був без кінцівки приблизно 20 років
і носив десятки ніг,
сказав про один із наших друкованих винаходів:
"Так м'яко, ніби ходиш на подушці,
а також звірськи сексуально".
(Сміх)
Інвалідність в наш час
не повинна перешкоджати нікому
жити повноцінним життям.
Я надіюсь та бажаю, щоб ті методи,
які ми розвиваємо в наших дослідницьких групах,
змогли розробити високо функціональні протези
для тих, хто їх потребує.
Я хочу зцілювати душі
тих постраждалих від війни та хвороби,
створюючи зручні та доступні інтерфейси
для їхніх тіл.
Чи то в Сьєрра-Леоне, чи в Бостоні,
я сподіваюсь це не тільки поверне,
а й дійсно змінить їхнє почуття людського потенціалу.
Дякую за увагу.
(Оплески)