Някога
имало земя, наречена Лестерланд.
Сега Лестерланд изглежда като Съединените щати.
Както в Съединените щати, там живеят 311 милиона души
и от тези 311 милиона души,
се оказва, че 144 000 носят името Лестер.
Ако Мат присъства тук,
взех от него този герой от сериала му,
ще го върна след секунда.
144 000 души се казват Лестер,
което означава, че около .05 процента от живеещите там се казват Лестер.
Хората, които се казват Лестер в Лестерланд имат тази изключителна сила.
Винаги се провеждат два вида избори в Лестерланд.
Единият се нарича общи избори.
Другият се нарича избори на Лестер.
По време на общите избори, гражданите гласуват,
но в изборите за Лестер, гласуват само граждани на име Лестер.
Ето уловката.
За да участвате в общите избори,
трябва да се представите много добре
в изборите за Лестер.
Не е необходимо да спечелите, но трябва да се представите добре.
Какво можем да кажем за демокрацията в Лестерланд?
Първото нещо, което можем да кажем,
както Върховният съд каза в Ситизенс юнайтед,
е че хората имат силно влияние върху избраните граждани,
защото в крайна сметка има общи избори,
но само след като хората на име Лестер са били
между кандидатите, които искат да се кандидатират в общите избори.
Второто нещо е, че тази зависимост от хората на име Лестер
ще направи лек, подценен,
можем да кажем камуфлажен завой,
за да бъдат щастливи хората на име Лестер.
Добре, без съмнение, имаме демокрация,
но тя зависи от хората на име Лестер
и от всички хора.
Тя има конкурентна зависимост,
можем да кажем конфликтна зависимост,
която зависи от това, кои са хората на име Лестер.
Добре. Това е Лестерланд.
Има три неща, които искам да видите, с тях съм описал Лестерланд.
Първото нещо е, че Съединените щати са Лестерланд.
Съединените щати са Лестерланд.
Съединените щати изглеждат така и имат два вида избори,
единият се нарича общи избори,
вторият трябва да наречем избори за пари.
В общите избори, гласуват гражданите,
които са над 18 г., а в някои щати, ако имат идентификация.
В изборите за пари, гласуват основателите на компании,
основателите на компании, които трябва да гласуват, точно както в Лестерланд,
уловката е, че за да участват в общите избори,
трябва да се представят добре в изборите за пари.
Не е необходимо да печелят. Ето Джери Браун.
Но трябва да се представят добре.
Ето ключът. Има само няколко подходящи основатели на компании
в САЩ, както има хора на име Лестер в Лестерланд.
Кажете колко са?
Наистина. 0.05 процента?
Ето цифрите от 2010 г:
0.26 процента от Америка
даде 200 долара или повече на който и да е федерален кандидат,
0.05 процента даде максималната стойност на който и да е федерален кандидат,
0.01 процента - един процент от един процент -
даде 10 000 долара или повече на федерални кандидати
и при тези избори, любимата ми статистика
е 0.000042 процента
- за тези от вас, които са го сметнали, това са 132 американци -
са дали 60 процента от Super PAC парите, похарчени
за изборите, които току що свършиха.
Аз съм само юрист, гледам тези цифи
и си мисля, че е честно да кажа,
че това са .05 процента от тези, които са подходящи основатели на компании в Америка.
В този смисъл, основателите на компании са Лестеровците ни.
Какво можем да кажем за тази демокрация в САЩ?
Както Върховният съд каза в Ситизенс юнайтед,
можем да кажем, че разбира се, избраните служители
зависят от хората. Имаме общи избори,
но само след като основателите на компании са преминали пътя
с кандидатите, които искат да се кандидатират в тези общи избори.
Второто нещо е, че очевидно,
тази зависимост от основателите на компании
прави лек, подценен, камуфлажен завой,
който прави основателите на компании щастливи.
Кандидатите за Конгреса и членовете на Конгреса
прекарват между 30 и 70 процента от времето си,
като събират пари, които да върнат на Конгреса
или отново да доведат партията си на власт
и въпроса, който трябва да зададем, е какво прави това за
тези хора, когато те прекарват времето си говорейки по телефона,
като звънят на хора, които никога не са срещали,
но представляват най-малката част от един процент.
Както всеки би направил, както те правят това,
те развиват шесто чувство, постоянна загриженост
за това, че това, което правят, може да повлияе на способността им да събират пари.
Те стават, по думите на "Досиетата Х",
хора, променящи формата, защото те постоянно променят
мнението си, че това, което знаят, ще им помогне да събират пари,
не едно към 10,
а 11 към 1 000.
Лесли Бирн, демократ от Вирджиния,
описва, че когато влязла в Конгреса,
нейн колега й казал: "Винаги следвай зелените".
За да поясни, тя казала:
"Не бях защитник на околната среда". (Смях)
Тук също имаме демокрация,
демокрация, която зависи от основателите на компании
и от хората,
конкурентни зависимости,
може би конфликтни зависимости,
които зависят от това, кои са основателите на компаниите.
Добре, Съединените щати са Лестерланд, точка номер едно.
Ето точка номер две.
Съединените щати са по-зле от Лестерланд,
по-зле са от Лестерланд, защото можете да си представите, че в Лестерланд,
ако ние, хората на име Лестер получим писмо от правителството, в което пише:
"Хей, трябва да изберете кой ще се кандидатира за изборите",
ще помислим, че това може би е вид аристократизъм от страна на хората с име Лестер.
Има хора на име Лестер във всяка част на социалното общество.
Има богати Лестеровци, бедни Лестеровци, черни Лестеровци, бели Лестеровци,
малко жени на име Лестер, но оставете това настрана за минута.
Имаме Лестеровци навсякъде. Можем да мислим:
"Как можем да подобрим живота на Лестеровците?"
Най-малкото, възможно е Лестеровците да действат за доброто на Лестерланд.
Но в страната ни, в тази страна, в САЩ,
разбира се, има някои сладки Лестеровци,
много от които са в тази зала днес,
но болшинството от Лестеровците действат за Лестеровците,
защото променящите се коалиции, които съставляват 0.05 процента
не ги представляват за обществен интерес.
Това е за техен личен интерес. В този смисъл, САЩ е по-зле от Лестерланд.
Накрая, точка номер три:
Каквото и някой да иска да каже за Лестерланд,
за началото на историята й, традициите й,
в страната ни, в САЩ, Лестерланд е корупция,
корупция.
Като казвам корупция, нямам предвид книжна чанта с пари,
засекретена между членовете на Конгреса.
Нямам предвид корупция в смисъла на думата на Род Благоевич.
Нямам предвид каквото и да е криминално действие.
Корупцията, за която говоря, е напълно законна.
Тя е корупция, сходна с изходното ниво на фермерите в тази република.
Фермерите ни дадоха това, което нарекоха република,
но с република те искаха да кажат представителна демокрация
и с представителна демокрация те искаха да кажат правителство,
както Медисън го написа във Федерален списък 52, което ще има част,
която ще зависи само от хората.
Ето моделът на правителството.
Те имат хората и правителството
с тази изключителна зависимост,
но проблемът тук е, че Конгреса е развил различна зависимост,
вече не зависимост само от хората,
а все повече зависимост от основателите на компании.
Това също е зависимост,
но тя е различна и е в конфликт със зависимостта от народа,
доколкото основателите на компании не са народа.
Това е корупция.
Ето хубавата новина и лошата новина за тази корупция.
Част от хубавата новина е, че това е бипартизъм,
корупция с равни възможности.
Това блокира лявата партия по много въпроси, за които ние, левите се грижим.
Тя блокира и дясната партия, защото прави
основните аргументи на десните все по-невъзможни.
Десните искат по-малко правителство.
Когато Ал Гор беше Вицепрезидент, екипът му искаше
да дерегулира значителна част от телекомуникационната промишленост.
Ръководителят на партията внесе това искане в Капитолията
и както той ми каза,
отговорът бил: "По дяволите, не!
Ако ги дерегулираме,
как ще получим пари от нея?"
Това е система, която е предназначена да поддържа статуквото,
включително статуквото на голямо и неспособно правителство.
То работи против левите и десните
и това, можете да кажете, че е добра новина.
Но ето лошата новина.
Това е патологична, разрушаваща демокрацията корупция,
защото във всяка система,
в която членовете са зависими от
най-малката фракция за избирането им,
това означава, че най-малобройните членове,
най-малобройните членове
могат да блокират реформата.
Знам нещо, което трябва да е било като скала или нещо подобно.
Мога да намеря само сирене. Ето го.
Блокиране на реформата.
Защото тук има икономика, икономика на влияние,
икономика с лобисти в центъра,
която се захранва от поляризация.
Захранва се от неправилно функциониране.
Колкото по--лошо е,
толкова по-добре е за това събиране на пари.
Хенри Дейвид Торо: "Има хиляда хаквания
в клоновете на злото за този, който сече корените".
Това е коренът.
Добре, всеки от вас знае това.
Нямаше да сте тук, ако не знаехте това, но го пренебрегвате.
Пренебрегвате го. Това е нерешим проблем.
Фокусирате се върху решимите проблеми,
като изкореняването от света
или снимате всички улици по света
или създавате първия универсален преводач
или построявате фабрика за синтез в гаража си.
Това са решими проблеми и пренебрегвате -
(Смях) (Аплодисменти) -
и пренебрегвате тази корупция.
Но не можем да пренебрегваме тази корупция повече.
(Аплодисменти)
Нужно ни е правителство, което работи.
Не работи за левите или за десните,
а за левите и десните,
гражданите от ляво и от дясно,
защото не можем да имаме разумна реформа,
докато не премахнем тази корупция.
Искам да разгледате проблемът, за който се грижите най-много.
Промяната на климата е мина, но това може да бъде финансова реформа
или по-проста система за данъчно облагане или неравенство.
Разгледайте този проблем,
погледнете го право в очите и му кажете, че за него тази година няма Коледа.
Никога няма да има Коледа.
Никога няма да решим проблема ви,
докато не решим този проблем.
Не тази мина е най-важният проблем. Не е.
Вашият проблем е най-важен, но моят е първият проблем,
проблемът, който трябва да решим, преди да решим
проблемите, които ви тревожат.
Няма значима реформа и не можем да си позволим
свят, бъдеще, без значима реформа.
Добре. Как да го направим?
Оказва се, че анализите тук са лесни, прости.
Ако проблемът е, че членовете прекарват много
време, като събират пари от най-тънката филия на Америка,
решението е да ги накараме да прекарват по-малко време, като събират пари
и да събират пари от по-голяма филия от Американците,
да ги разделят,
да разпространят влиянието на основателите на компании, за да възстановим идеята
за зависимост от народа.
Това не изисква поправка в Конституцията,
не изисква променяне на Първата поправка.
За да се направи това, е нужен единствен статут,
статут, който постановява, че мислим
за избори, които изискват малко пари,
статут на кампании, спонсорирани от граждани
и има много такива предложения:
Законът за честни избори сега,
Американския закон за антикорупция,
идея, която в книгата си наричам Проект на Грант и Франклин,
да дадем ваучери на хората да спонсорират избори,
идея на Джон Сарбанес, наречена Закон за начало на демокрацията.
Всяко предложение ще отстрани тази корупция,
като разпространи влиянието на основателите на компании до всички нас.
Тук анализите са лесни.
Политиката е трудна, невероятно трудна,
защото тази реформа ще свие К Стрийт,
и Капитолията, както конгресменът Джим Купър,
демократ от Тенеси каза:
"Тя е станала фермерска лига за К Стрийт.
Членовете, служителите и бюрократите имат
все по-общ бизнес модел в главите си,
бизнес модел, фокусиран върху живота им след участие в правителството,
живота им като лобисти.
Петдесет процента от Сената между 1998 г. и 2004 г.
напуснаха, за да станат лобисти, също и 42 процента от Белия дом.
Тези цифри са се увеличили
и както Обединената република изчисли през миналия април,
средното увеличение на заплатите на тези, които те проследиха
е била 1,452 процента.
Честно е да попитаме, как е възможно да променят това?
Скептичен съм.
Циничен съм. Чувствам, че това е невъзможно.
Но не го купувам.
Това е решим проблем.
Ако мислите за тези проблеми, които родителите ни се опитаха да решат
през 20-и век,
проблеми като расизъм, сексизъм
или проблемът, с който се борим през този век, хомофобия,
това са труднорешими проблеми.
Не се събуждате един ден и вече не сте расист.
Нужни са поколения, за да изчезне тази интуиция, това ДНК,
от душите на хората.
Но това е проблем на стимули.
Променете стимулите и поведението се променя
и щатите ще възприемат система на избори, проведени с по-малко пари,
ще видят смяна на практика за една нощ.
Когато Кънектикът възприе тази система,
само през първата година, 78 процента от избраните представители
дадоха големи суми пари и взеха малко пари.
Това е решимо,
не като сте демократи,
не като сте републиканци.
Решимо е, когато сте граждани,
когато сте TEDizents.
Тъй като искате да дадете старт на реформата,
погледнете, можах да дам старт на реформата
за половината от цената за променянето на енергийната политика,
можах да ви върна република.
Добре. Но дори ако все още не ме слушате,
дори ако вярвате, че това е невъзможно,
това, което научих през петте години, откакто говорих в TED
говорих за този проблем отново и отново, че
дори ако мислите, че е невъзможно, че това е несъответващо.
Несъответсващо.
Веднъж говорих в Дортмут и след като говорих и записах това в книгата си, една жена
ми каза:
"Професоре, убедихте ме, че това е безнадежно. Безнадежно е.
Не можем да направим нищо".
Когато тя ми каза това, се обърках.
Опитах се да мисля: "Как да отговоря на тази безнадежност?
Какво е чувството на безнадежност?"
Представих си шест годишния ми син.
Представих си лекар, който идва при мен и ми казва:
"Синът Ви има неизлечим рак на мозъка и нищо не можете да направите.
Нищо не можете да направите".
Нищо ли не можех да направя?
Трябва ли само да чакам? Да го приема? Добре, нищо ли не мога да направя?
Ще създам Гугъл глас.
Разбира се, че няма. Бих направил всичко, което мога
и бих направил всичко, което мога, защото това означава любовта,
че шансовете са несъответсващи и че правите
всичко, което можете, шансовете да бъдат проклети.
Тогава видях очевидната връзка, защото дори ние, либералите,
обичаме тази страна.
(Смях)
Когато умниците и политиците
казват, че тази промяна е невъзможна,
това, което тази любов към държавата отвръща е:
"Това е несъответстващо".
Губим нещо скъпо,
нещо, което всички в тази зала обичаме и ценим,
ако изгубим тази република и действаме
с всичко, което можем, за да докажем, че тези умници грешат.
Ето въпроса ми:
Имате ли тази любов?
Защото, ако я имате,
кои сте вие и какво наистина правите?
Когато Бен Франклин беше изгонен от конституционалната конвенция
през септември, 1787 г., той беше спрян на улицата от жена, която каза:
"Г - н Франклин, какво сгрешихте?"
Франклин каза: "Република, мадам, ако можете да я задържите".
Република. Представителна демокрация.
Правителство, което зависи от хората.
Изгубили сме тази република.
Всички трябва да действаме, за да я върнем.
Много ви благодаря.
(Аплодисменти)
Благодаря ви. Благодаря. Благодаря. (Аплодисменти)