Tyler Dewar: Ce simt acum
este că ceilalţi prezentatori
au spus exact ce vroiam eu să spun.
(Râsete)
Şi îmi pare că singurul lucru care mi-a rămas de spus
este să vă mulţumesc pentru amabilitate.
TD: Dar poate că in spiritul
aprecierii amabilităţii voastre
aş putea să vă împărtăşesc
povestea mea.
TD: Încă de când eram foarte tânăr,
am primit
diferite responsabilităţi
şi mereu mi s-a părut, tânăr fiind,
că totul era pregătit pentru mine.
Toate planurile pentru mine erau deja făcute.
Mi s-au dat hainele de care aveam nevoie ca să le port
şi mi s-a spus unde trebuia să fiu,
mi s-au dat aceste mantii
preţioase care arătau sfinte ca să le port,
cu înţelegerea
că era ceva important şi sacru.
TD: Dar înainte să am acest stil de viaţă formal
trăiam în Tibetul de est cu familia mea.
Cam pe când aveam şapte ani,
deodată,
o echipă de căutare a ajuns la mine acasă.
Îl căutau pe următorul Karmapa,
şi i-am văzut vorbind cu mama şi tata,
şi am auzit că spuneau
că eu sunt Karmapa.
Şi azi oamenii mă întreabă adesea
cum m-am simţit atunci.
Cum e să vină şi să te ia repede,
şi viaţa ta să se schimbe total?
Ceea ce spun cel mai adesea este că,
la vremea aceea,
mi s-a părut o idee interesantă.
Mă gândeam ca va fi chiar amuzant
şi că o să am mai multe lucruri cu care să ma joc.
(Râsete)
TD: Dar nu s-a dovedit să fie aşa de amuzant până la urmă,
aşa cum credeam eu că va fi.
Am fost plasat
într-un mediu destul de strict controlat.
Şi imediat,
o mulţime de responsabilităţi diferite,
educaţie şi altele, mi s-au dat.
Am fost separat în mare măsură de familia mea
inclusiv mama şi tata.
Nu aveam prea mulţi prieteni
cu care să îmi petrec timpul,
dar se aştepta de la mine să îndeplinesc
toate îndatoririle prescrise.
Aşa s-a dovedit că fantezia mea
despre o viaţă distractivă ca Karmapa
nu avea să devină realitate.
Simţeam mai degrabă în cazul meu
că eram tratat ca o statuie,
şi că trebuia să stau într-un loc
asemenea unei statui.
TD: Cu toate astea, am simţit că,
chiar dacă eram separat de cei dragi - -
şi, că acum sunt şi mai departe.
Când aveam 14 ani, am fugit din Tibet
fiind şi mai departe
de mama şi tata,
de rude, de prieteni
şi de ţara mea.
Şi totuşi,
în inima mea nu simţit despărţirea
in sensul de dragoste pe care o simţeam
pentru aceşti oameni.
Încă simt o legătură foarte puternică de dragoste
pentru toţi aceşti oameni
şi pentru ţară.
TD: Şi încă
păstrez legătura cu mama şi cu tatăl meu,
chiar dacă destul de infrecvent.
Vorbesc cu mama
când şi când la telefon.
Şi experienţa mea este că
atunci când vorbesc cu ea,
cu fiecare secundă care trece
în timpul conversaţiei noastre,
sentimentul de dragoste care ne leagă
ne aduce din ce în ce mai aproape.
TD: Astfel acestea au fost doar câteva remarci
despre trecutul meu personal.
Şi în ceea ce priveşte alte lucruri pe care am dorit să le împărtăşesc cu voi,
mă refer la idei,
cred că este minunat să avem o asftel de situaţie,
în care atât de mulţi oameni din locuri diferite şi cu experienţe diferite
se pot aduna laolaltă,
să schimbe idei
şi să formeze relaţii de prietenie între ei.
Cred că este simbolic
pentru ceea ce vedem în lume în general,
şi anume că lumea devine din ce în ce mai mică,
şi că toţi oamenii lumii
se bucură de şi mai multe oportunităţi pentru conectare.
Asta e minunat
dar trebuie să ne amintim
că ar trebui să avem un proces similar înăuntru.
Concomitent cu dezvoltarea exterioară
şi cu oportunităţile sporite,
trebuie să avem şi dezvoltare interioară
şi o adâncire a conexiunilor noastre de inimă
în aceeaşi măsură cu conexiunile exterioare.
Aşa am vorbit şi am auzit
despre design săptămâna asta.
Cred că este important pentru noi să ne amintim
că trebuie
să mergem mai departe
în încercarea
de a face un design al inimii.
Am auzit multe despre tehnologie săptămâna asta,
şi e important pentru noi să ne amintim
să investim multă din energia noastră
în îmbunătăţirea tehnologiei inimii.
TD: Aşa că, deşi sunt mulţumit
de dezvoltările minunate care se petrec în lume,
încă am un sentiment de limitare
atunci când vine vorba
despre capacitatea pe care o avem
de a ne conecta unii cu alţii de la inimă la inima, sau de la minte la minte.
Simt că sunt unele lucruri
care ne stau în cale.
TD: Relaţia mea
cu acest concept de legătură inimă-la-inimă sau minte-la-minte,
este una interesantă,
deoarece, ca lider spiritual, încerc mereu
să îmi deschid inima către ceilalţi
şi să mă ofer
legăturilor inimă-la-inimă şi minte-la-minte
într-un fel sincer cu alţi oameni,
dar în acelaşi timp,
am fost sfătuit
că trebuie să subliniez inteligenţa
mai importantă decât conexiunile inimă-laăinimă,
deoarece, să fii cineva în pozitia mea,
dacă nu mă bazez în mod esenţial pe inteligenţă,
atunci ceva periculos mi se poate întâmpla mie.
La mijloc aici e un paradox interesant.
Dar am avut odata o experienţă cu adevărat remarcabilă,
când am avut în vizită
un grup din Afganistan,
şi am avut un dialog cu adevărat interesant.
TD: Am ajuns să vorbim despre Budhha Barniyan,
care, aşa cum ştiţi,
au fost distruşi cu câţiva ani în urmă în Afganistan.
Dar baza conversaţiei noastre
a fost tema abordărilor diferite către spiritualitate
din partea tradiţiilor musulmane
şi budiste.
Bineînţeles că în tradiţia musulmană
deoarece au învăţăturile în jurul conceptului de idolatrie,
nu găseşti atât de multe
reprezentări fizice ale divinităţii
sau ale eliberării spirituale
precum găseşti în tradiţia budistă,
unde, bineînţeles, există multe statui ale lui Budhha
care sunt foarte venerate.
Deci, discutam despre diferenţele
dintre tradiţii
şi ceea ce au perceput mulţi oameni
ca pe o tragedie în distrugerea Buddha Barniyan,
eu am oferit o sugestie
că poate ar trebui să privim asta într-un mod pozitiv.
Ce am văzut in distrugerea Buddha Barniyan
a fost o distrugere a materiei,
a unei substanţe solide
care cade şi se dezintegrează.
Poate că am putea să vedem în asta ceva similar
prăbuşirii Zidului Berlinului,
în care o diviziune
care ţinea separate două tipuri de oameni,
s-a prăbuşit şi a deschis o uşă
pentru şi mai multă comunicare.
Cred că în felul ăsta
este mereu posibil pentru noi
să extragem ceva pozitiv
care ne poate ajuta să ne înţelegem mai bine reciproc.
TD: Deci, cu privire la dezvoltarea
despre care vorbim
aici la conferinţă,
simt cu adevărat
că dezvoltarea
nu ar trebui să creeze o povară în plus
pentru noi ca fiinţe umane,
dar ar trebui să fie folosită
pentru îmbunătăţirea
stilului nostru fundamental de viaţă
sau a felului în care trăim în lume.
TD: Bineînţeţes că mă bucur
de creştere şi de ridicarea
nobilului pământ al Indiei, marea ţară India,
dar în acelaşi timp mă gândesc
aşa cum unii din noi au înţeles deja
trebuie să fim conştienţi
că anumite aspecte ale acestei dezvoltări
au preţul lor
pentru pământul
pe care stăm.
În timp ce escaladăm copacii,
unele din lucrurile pe care le facem
ca să ne suim în copac
de fapt ameninţă
copacul chiar la rădăcina sa.
Şi astfel,
ceea ce rămâne este
nu doar să ai informaţii referitoare la ceea ce se întâmplă,
dar să dai atenţie acelui lucru
şi să lăsăm aceasta să ne motiveze
să devenim mai sinceri
şi mai pozitivi.
Am auzit săptămâna asta
despre suferinţe oribile
pe care femei din toată lumea
le îndură zi de zi.
Avem această informaţie,
dar ceea ce adesea se întâmplă cu noi
este că nu îi dăm cu adevărat atenţie.
Nu alegem cu adevărat ca aceasta
să cauzeze o schimbare în inimile noastre.
Calea de a merge înainte pentru lumea noastră - -
aceea care va pune dezvoltarea exterioară
în armonie
cu adevărata rădăcina a fericirii - -
este să permitem
informaţiei de care beneficiem
să ne schimbe inima cu adevărat.
TD: Cred ca motivaţia sinceră
este foarte importantă pentru bunăstarea noastră viitoare,
pentru adevărata noastră bunăstare ca oameni,
şi cred că înseamnă să ne imersăm
în orice facem acum.
Indiferent ce muncă facem acum pentru beneficiul lumii,
imersează-te în ea
gust-o până la capăt.
TD: De când suntem împreună săptămâna asta
am respirat împreună de milioane de ori
şi probabil că nu am fost martorii
nici unei schimbări majore
în viaţa noastră
dar adesea nu vedem schimbările foarte subtile.
Şi cred
că uneori dezvoltăm
concepte măreţe
despre cum ar arăta fericirea
pentru noi,
dar dacă privim cu atenţie
vedem că există mici simboluri de fericire
în fiecare respiraţie a noastră.
TD: Fiecare dintre voi care a venit aici
este atât de talentat,
şi aveţi atât de mult de oferit lumii
încât cred că e bine să închei
şi să vă îndemn sa petrecem un moment
ca să apreciem cât de norocoşi suntem
că ne-am întâlnit astfel şi că discutăm idei
şi creăm o aspiraţie puternică
şi energie inăuntrul nostru
vom lua ce e bun
ce a rezultat din această conferinţă
impulsul, pozitivitatea,
şi le vom răspândi şi le vom duce
în toate colţurile lumii.
Sfinţia Sa Karmapa:Mâine este prezentarea mea.
TD: Lakshmi a muncit din greu,
chiar şi cand m-a invitat pe mine,
ca să nu mai zic de celelalte lucruri
necesare ca să pună totul în mişcare,
şi uneori m-am opus,
şi am fost foarte emoţionat pe durata întregii săptămâni.
Mă simţeam confuz şi nu prea bine,
şi oamenii mă întrebau de ce.
Le spuneam "pentru că trebuie să ţin o prezentare mâine".
Aşa că Lakshmi a trebuit să mă rabde,
dar apreciez foarte mult
oportunitatea pe care mi-a dat-o
ca să fiu aici.
Şi vouă, tuturor, vă mulţumesc foarte mult.
(Aplauze)
HH: Vă mulţumesc foarte mult.
(Aplauze)