Mogu li vas geografske informacije
načiniti zdravim?
2001. mene je udario voz.
Moj voz je bio srčani udar.
Našao sam se u bolnici
na odjelu intenzivne njege,
oporavljajući se od hitne operacije.
I iznenada sam shvatio:
bio sam u potpunosti neinformisan.
Počeo sam postavljati svoja pitanja, ''Pa, zašto ja?''
''Zašto sada?'' ''Zašto ovdje?''
''Da li me je moj doktor mogao upozoriti?''
Zato, ono što ja želim uraditi u par minuta koje imam sa vama
jeste da govorim o formuli za život i dobro zdravlje.
Genetika, stil življenja i okruženje.
U njima će se, na neki način, sadržavati naši rizici
i ako mi kontrolišemo te rizike
imat ćemo dobar i veoma zdrav život.
Naime, ja se razumijem u dio koji se odnosi na genetiku i način življenja.
I znate li zašto se u to razumijem?
Zato što su mi moji doktori konstantno
postavljali pitanja o tome.
Da li ste ikada morali popopunjavati one duge
formulare, veličine zakonskih formulara, u ordinaciji vašeg doktora?
Milsim, ako ste dovoljno sretni taj će te proces ponoviti više puta, zar ne?
(Smijeh)
Popunite ih nekoliko puta. I oni vas pitaju
o vašem načinu življenja i porodičnoj istoriji,
o vašoj istoriji konzumiranja lijekova, vašoj istoriji operacija,
vašoj istoriji alergija ... da li sam zaboravio neku istoriju?
Ali ovaj dio jednačine ni ja nisam u potpunosti shvatio.
I mislim da ni moji doktori
ustvari ne razumiju ovaj dio jednačine.
Šta to znači, moje okruženje?
Pa, to može značiti mnogo toga.
Ovo je moj život. Ovo su moja mjesta u životu.
Mi ih svi imamo.
Dok ja pričam, želio bih da i vi također razmišljate o broju mjesta
u kojima ste boravili.
Samo mislite o tome, hoću reći, lutajte kroz
svoj život razmišljajući o ovome.
I shvatiti ćete da ste ga proveli na raznim i različitim mjestima.
Proveli ste ga u odmaranju i na poslu.
I ako ste poput mene, dobar dio svog vremena provodite u avionu
putujući negdje.
Tako da to nije uopšte toliko jednostavno
kada vas neko pita, ''Gdje živite, gdje radite,
i gdje provodite svo vaše vrijeme?
I gdje se izlažete rizicima
koje možda i ne vidite?''
Pa, kada sam ja ovo uradio na sebi,
uvijek sam dolazio do zaključka
da provodim oko 75 posto svog vremena
na relativno malom broju mjesta.
I ne lutam daleko od tog mjesta
veći dio svog vremena,
iako sam veoma globalno prostran putnik.
Sada ću vas povesti na malo putovanje.
Ja sam počeo u Skrentonu, u Pensilvaniji
Ne znam da li možda neko dolazi iz sjeverno-istočne Pensilvanije.
Ali ovdje sam proveo svojih prvih 19 godina
sa svojim malim i mladim plućima.
Znate, udišući velike koncentracije
sulfor dioksida, karbon dioksida
i metan gasa,
u nejednakim količinama - 19 godina ovoga.
I ako ste bili u tom dijelu države,
ovo je kako te gomile sagorjevajućeg, tinjajućeg otpada uglja izgledaju.
Tako da sam tada odlučio napustiti taj dio svijeta.
I planirao sam otići na srednji-zapad.
Uredu, i tako sam završio u Luivilu, u Kentakiju.
Onda sam odlučio biti susjed sa mjestom zvanim Rabertaun.
Oni proizvode plastiku. Koriste velike količine kloroprena
i benzena.
Uredu, proveo sam 25 godina, sa svojim plućima sada srednjih godina
udišući razne koncentracije toga.
I na vedar dan uvijek je izgledalo ovako, tako da to nikad niste vidjeli.
To je bilo podmuklo i zaista se događalo.
I onda sam odlučio da moram postati veoma pametan,
i da ću prihvatiti ovaj posao na zapadnoj obali.
Tako sam se preselio u Redlands u Kaliforniji.
Veoma fino, i tamo sam
moja starija, seniorska pluća, kako ih ja volim zvati,
napunio česticama supstanci, karbon dioksidom i veoma visokim količinama ozona.
U redu? Skoro sa najvećim nivoom u naciji.
Eh sada, ovako ono izgleda na dobar dan.
Ako ste bili tamo onda znate o čemu govorim.
Prema tome, šta nije uredu sa ovom slikom?
Pa, slika je, ovdje ima velika praznina.
Jedna stvar koja se nikada ne događa u kancelariji mog doktora je:
nikada me ne pitaju o istoriji mojih mjesta boravka.
Niti jedan doktor, koliko se mogu sjetiti, me nije pitao
''Gdje ste živjeli?''
Nisu me pitali o kvalitetu
pitke vode koju stavljam u svoja usta,
ili hrane koju unosim u stomak.
Oni to stvarno ne rade. To nedostaje.
Pogledajte vrste podataka koje su dostupne.
Ovi podaci su iz svih dijelova svijeta -
zemlje troše milijarde dolara ulažući ih u ove vrste istraživanja.
Ja sam zaokružio mjesta gdje sam bio.
Tako da, prema dizajnu, ako sam želio da imam srčani udar
onda sam bio na pravim mjestima. Zar ne?
Prema tome, koliko ljudi je u bijelom?
Koliko ljudi u prostoriji su proveli veći dio svojih života
u bijelim mjestima?
Iko? Kako ste samo sretni.
Koliko vas je provelo vremena u crvenim mjestima?
Oh, ne baš toliko sretni.
Postoje hiljade ovakvih karti
koje su prikazane u atlasima
po cijelom svijetu.
Oni nam daju neki smisao o tome šta će
biti naš sudar sa vozom.
Ali ništa od toga nije u mom medicinskom kartonu.
I nije ni u vašem.
Ovo je moj prijatelj Pol.
On je moj kolega. On je dozvolio da mu prate mobilni telefon
svaka dva sata, 24 sata u sedmici,
365 dana u godini,
u posljednje dvije godine, gdje god da je išao.
I možete vidjeti da je bio na nekoliko mjesta po cijelim Ujedinjenim Državama.
I ovdje je provodio veći dio svog vremena.
Ako to usitinu prostudirate možda će te shvatiti
šta to Pol voli raditi.
Da li iko ima neku ideju? Skijanje. Tako je.
Možemo ovdje zumirati, i iznenada uviđamo
da sada primjećujemo gdje je Pol zaista provodio veći dio svog vremena.
I sve te crne tačke su mjesta
oslobađanja toksičkih zaliha
koje nadgleda EPA (Agencija za Zaštitu Okoline).
Jeste li znali da ti podaci postoje?
Za svaku zajednicu u Sjedinjenim Američkim Državama,
mogli biste imati istu, ali svoju ličnu mapu.
Tako da sada, naši mobilni telefoni, mogu izgraditi mjesto u istoriji.
Ovo je način na koji je to Pol uradio. On je to izvršio sa svojim iPhone-om.
Ovo može biti ono s čime ćemo završiti.
Ovo je ono što će doktori imati
ispred sebe kada uđemo u tu ordinaciju
umjesto same otpusnice koja govori kako smo platili na šalteru. Zar ne?
Ovo bi mogla biti moja mala procjena.
I on pogleda u to i kaže,
''Uh Bil,
ja predlažem da možda ne odlučuješ,
samo zbog toga što si ovdje u prelijepoj Kaliforniji
i zbog toga što je toplo svakog dana
da izađeš trčati u šest sati navečer.
Ja to smatram kao lošu ideju Bil,
uzimajući u obzir ovaj izvještaj.''
Ono s čime bih ja vas htio ostaviti su dva recepta.
Ok, broj jedan je taj da moramo naučiti doktore
o vrijednosti geografskih informacija.
To se zove geomedicina. Trenutno postoji otprilike šest programa u svijetu
koji su fokusirani na ovo.
I oni se nalaze u ranim fazama razvoja.
Ovi programi moraju biti podržani.
I mi moramo naučiti naše buduće
doktore svijeta
važnosti nekih informacija
koje sam podijelio ovdje s vama danas.
Druga stvar koju moramo uraditi
jeste da, dok trošimo milijarde i milijarde
dolara po cijelom svijetu
na izradu elektonskih zdravstvenih podataka,
mi moramo da stavimo istoriju mjesta boravka
unutar naših zdravstvenih podataka.
To neće biti bitno samo za doktore;
to će biti bitno za istraživače
koji će sada imati mnoštvo uzoraka koje mogu iskoristiti.
Ali to će također biti korisno za nas.
Mogao sam donijeti odluku, da sam imao ovu informaciju,
da se ne preselim u glavni ozonski grad
Sjedinjenih Američkih Država. Zar nisam? Mogao sam donijeti tu odluku.
Ili sam mogao pregovarati sa svojim uposlenikom
da donesem odluku
koja je u mom najboljem interesu kao i interesu same kompanije.
Sa time, volio bih dodati kako je Džek Lord ovo rekao
prije skoro 10 godina.
Samo pogledajte to na trenutak.
To je bio zaključak
samog Dartmut Atlas-a Zdravstvene skrbi,
gdje su takođe govorili kako možemo objasniti geografske varijacije
koje se pojavljuju u bolestima, oboljenjima, zdravlju,
i kako naš sistem zdravstvene skrbi, ustvari, funkcioniše.
On je o tome pričao
u tom citatu.
I mogu reći da je pogodio i to skoro prije 10 godina.
Tako da bih ja volio veoma mnogo da mi
ovo vidimo kao našu priliku kako bi te podatke uvrstili u naš zdravstveni karton.
Prema tome, ja ću vas ostaviti sa tezom
da je, po mom ličnom mišljenju o zdravlju,
geografija uvijek bitna.
I ja vjerujem da geografske informacije
mogu vas kao i mene načiniti veoma zdravim. Hvala vam.
(Aplauz)