Ne pierdem capacitatea de a asculta.
Petrecem circa 60% din timpul nostru de comunicare ascultând,
dar nu o facem prea bine.
Reținem doar 25% din ce auzim.
Nu e vorba de voi, de această prezentare,
dar este un lucru general valabil.
(Râsete)
Să definim ascultarea
ca fiind procesul prin care extragem sens din sunete.
Este un proces mintal,
unul de extracție.
Folosim niște tehnici interesante pentru asta.
Una dintre ele e recunoașterea tiparelor.
(Zgomot de mulțime) La o petrecere precum aceasta,
dacă spun: „David, Sara, fiți atenți!”,
unii dintre voi se vor ridica.
Recunoaștem tipare
pentru a deosebi zgomotele de semnale
și mai ales numele noastre.
Diferențierea e o altă tehnică folosită.
Dacă las acest zgomot mai mult de două minute,
pur și simplu nu îl veți mai auzi.
Ascultăm diferențele
și ignorăm sunetele care nu se schimbă.
Există și o serie de filtre.
Ele fac trecerea de la sunetul de ansamblu
la ceea ce ascultăm cu atenție.
Majoritatea oamenilor nu sunt conștienți
că aceste filtre există.
Dar ele construiesc realitatea, într-un fel,
pentru că ne spun pe ce ne concentrăm atenția acum.
Să vă dau un exemplu:
intenția este foarte importantă în ascultare.
Când m-am căsătorit,
i-am promis soției că o voi asculta în fiecare zi
ca și cum ar fi pentru prima dată.
Până acum, nu am reușit să îmi țin promisiunea.
(Râsete)
Dar este o intenție importantă într-o relație.
(Râsete)
Dar asta nu este tot.
Sunetele ne situează în timp și spațiu.
Dacă închideți ochii, acum, în această cameră,
știți cât de mare este camera
datorită reverberației
pentru că sunetul se reflectă pe toate suprafețele.
Și știți câți oameni sunt în jurul vostru
datorită micro-zgomotelor primite.
Sunetul ne poziționează și în timp
pentru că sunetul conține întotdeauna
ideea de timp în el.
Faptul că ascultăm e principalul mijloc, aș spune,
prin care experimentăm curgerea timpului
din trecut spre viitor.
„Sunetul e timp și sens” - e un citat minunat.
La început am spus că nu mai știm să ascultăm.
De ce am spus asta?
Există o serie de motive.
În primul rând, am creat mijloace de înregistrare -
prima dată scrisul, apoi înregistrarea audio
și acum înregistrarea video.
Beneficiul de a asculta corect și cu atenție
a dispărut pur și simplu.
În al doilea rând, lumea e atât de zgomotoasă acum,
(Zgomot) cu toată cacofonia
vizuală și auditivă,
este greu să asculți,
devine obositor să asculți.
Mulți găsesc refugiu în căști,
dar transformă spațiile publice mari, ca acesta,
unde sunetele sunt comune,
în milioane de bule sonore personale.
Aici nimeni nu mai ascultă pe nimeni.
Nu mai avem răbdare.
Nu mai vrem oratorie,
vrem bucăți de sunet.
Și arta conversației
este înlocuită - și asta e periculos, cred eu -
prin transmisii unilaterale.
Nu știu cât de mult se ascultă într-o astfel de conversație,
care, din păcate, e foarte des întâlnită
mai ales în Regatul Unit.
Ne desensibilizăm.
Mass-media trebuie să urle la noi cu astfel de titluri
pentru a ne atrage atenția.
Asta înseamnă că ne e mai greu să fim atenți
la ceea ce este liniștit, subtil,
modest.
Nu mai ascultăm și asta este o problemă gravă.
Nu este ceva banal
pentru că ascultând, înțelegem.
Ascultarea conștientă duce mereu la înțelegere.
Dacă nu există ascultare conștientă,
apar astfel de lucruri -
o lume în care nu ne mai ascultăm deloc unii pe alții
este, într-adevăr, un loc înspăimântător.
Aș vrea să vă împărtășesc
5 exerciții simple pe care le puteți face
pentru a vă îmbunătăți capacitatea de a asculta conștient.
V-ar plăcea să facem asta?
Publicul: Da!
Bine. Primul exercițiu este liniștea.
Doar trei minute de liniște pe zi
reprezintă un exercițiu minunat
pentru a vă reseta, recalibra urechile
pentru a putea auzi din nou liniștea.
Dacă nu găsiți un loc unde nu se aude nimic,
mergeți într-unul liniștit, e în regulă.
Al doilea exercițiu este mixerul.
(Zgomot) Chiar dacă vă aflați într-un mediu zgomotos, precum acesta --
și petrecem cu toții mult timp în astfel de locuri --
când sunteți într-o cafenea ascultați
câte canale de sunete puteți auzi.
Câte canale individuale ascult în acel amestec?
Puteți face asta și într-un loc liniștit, pe un lac.
Câte păsări aud?
Unde sunt ele? De unde se aud acele valuri?
Este un exercițiu minunat
pentru îmbunătățirea capacității de a asculta.
Al treilea exercițiu minunat
presupune să savurați sunetele.
Presupune să vă bucurați de sunetele obișnuite.
Iată mașina mea de spălat uscând rufele.
Este un vals.
Un, doi, trei. Un, doi, trei. Un, doi, trei.
Minunat.
Sau încercați ceva mai mic.
(Râșnița de cafea)
Uau!
Sunetele obișnuite sunt interesante dacă asculți atent.
Corul ascuns, așa îl numesc.
Este în jurul nostru tot timpul.
Următorul exercițiu
e probabil cel mai important dintre toate,
ar trebui să îl rețineți.
E vorba despre unghiurile de ascultare --
ideea e că îți poți schimba unghiul de ascultare
pentru a se potrivi cu ce asculți tu.
Înseamnă să ne jucăm cu acele filtre.
Dacă vă amintiți, v-am spus la început care sunt.
Înseamnă să ne jucăm cu ele ca niște pârghii,
să devenim conștienți de ele și să ne mutăm în locuri diferite.
Acestea sunt doar câteva dintre unghiurile de ascultare
pe care le puteți folosi.
Sunt multe.
Distrați-vă cu ele. Sunt foarte interesante.
Și, în sfârșit, un acronim.
Îl puteți folosi în ascultare, în comunicare.
Dacă vă aflați în oricare din aceste roluri --
așa cum cred că vă aflați toți, cei care ascultați această prezentare -
acronimul este PARI
care este un cuvânt din sanscrită
și înseamnă miez sau esență.
Acronimul vine de la „Primește”,
adică fii atent la ce spune persoana respectivă:
„Apreciază”, rostește sunete
precum „hmm”, „oh”, „ok”;
„Recapitulează”, „deci” e foarte important când comunicați;
și „Întreabă”, pune întrebări după aceea.
Sunetele reprezintă pasiunea mea, viața mea.
Am scris o carte despre ele. Deci, eu trăiesc pentru a asculta.
Pentru majoritatea oamenilor, asta ar fi prea mult.
Însă cred că fiecare ființă umană
trebuie să asculte conștient
pentru a trăi din plin --
pentru a fi legată în timp și spațiu
de lumea fizică din jurul nostru,
pentru a-și înțelege semenii,
pentru a se dezvolta spiritual
pentru că în centrul tuturor drumurilor spirituale
pe care le cunosc, se află ascultarea și meditația.
De aceea,
trebuie ca în școli să se predea
tehnici de ascultare.
De ce nu se face asta? E o nebunie.
Dacă i-am învăța pe copii în școli cum să asculte,
putem împiedica pierderea capacității de ascultare,
care duce la acea lume înfricoșătoare despre care v-am vorbit
și astfel toată lumea ar asculta conștient tot timpul -
sau cel puțin ar putea fi capabilă să facă asta.
Nu știu cum am putea face asta,
dar suntem la TED
și cred că comunitate TED poate face orice.
Vă invit să luați legătura cu mine, între voi,
răspândiți această misiune ca tehnicile de ascultare să fie predate în școli,
și să transformăm lumea într-o generație
într-una conștientă, ce ascultă, interconectată,
plină de înțelegere și pace.
Vă mulțumesc că m-ați ascultat.
(Aplauze)