Mes prarandame gebėjimą girdėti.
60% komunikacijos mes klausomės,
tačiau tai mums nelabai sekasi.
Mes išsaugome tik 25% išgirstos informacijos.
Nebūtinai jūs, nebūtinai šią kalbą,
tačiau tokia yra tiesa.
Apibrėžkime žodį - girdėti
kaip garsų prasmės suvokimą.
Tai protinis darbas,
atrankos procesas.
Tam mes naudojame keletą įmantrių technikų.
Viena iš jų, šablono atpažinimas.
(Minios triukšmas) Jei tokiame kokteilių vakarėlyje,
pasakyčiau: Deividai, Sara, prašyčiau dėmesio"
kai kurie iš jūsų ką tik suklusote.
Mes atpažįstame šablonus,
norėdami atpažinti, kur triukmšas ir kur signalas,
ypač kai kalbame apie savo vardą.
Kita technika - gebėjimas atskirti garsus.
Jei šį triukšmą palikčiau ilgiau nei porai minučių,
po kurio laiko jūs liautumėtės jį girdėję.
Mes klausomės garsų skirtumų,
atmetame garsus, kurie nekinta.
Be to, yra begalė filtrų.
Jų pagalba atmetami nereikalingi garsai,
kol belieka tai, į ką mes kreipiame dėmesį.
Dauguma žmonių nesuvokia, kad
egzistuoja šie filtrai.
Tačiau galima sakyti, kad jie kuria mūsų tikrovės suvokimą,
nes jie sako, į ką dabar reikėtų atkreipti dėmesį.
Duosiu jums pavyzdį:
Noras yra labai svarbus klausymuisi ir girdėjimui.
Kai aš vedžiau žmoną,
prisiekiau, kad jos klausysiuosi kiekvieną dieną,
lyg pirmąją mūsų dieną.
Tai vienas dalykų, kuriuos man įvykdyti pavyksta ne kasdien.
(Juokas)
Tačiau santykiuose toks noras yra labai sveikintinas.
Bet, tai dar ne viskas.
Garsų dėka mes esame tam tikroje vietoje tam tikru laiku.
Jei dabar šiame kambaryje užsimerktumėte,
dėl aidėjimo
ir dėl to, kad garsai atsimuša nuo sienų,
vis vien suvoktumėte kambario dydį.
Ir jūs suvoktumėte, kiek aplink jus žmonių,
nes kiekvienas jų skleidžia garselius.
Garsas padeda suvokti ir laiko tėkmę,
nes garsas visuomet
yra įkalinas laike.
Aš netgi norėčiau pasakyti, kad klausydami
mes geriausiai suvokiame laiko tėkmę
iš praeities į ateitį.
Taigi, „Skambėjimas yra laikas ir reikšmė" - gera citata.
Sakiau pradžioje, mes prarandame klausą.
Ir kodėl gi aš taip pasakiau?
Tam yra daug priežasčių.
Visų pirma, mes sugalvojome įrašinėjimo būdų,
pirmiausia rašymą, tada garso įrašymą
bei vaizdo įrašymą.
Tikslus, atidus ir nepriekaišingas įsiklausymas
paprasčiausiai išnyko.
Antra, pasaulyje dabar tiek daug triukšmo.
(Triukšmas) Su tokiu garsų nesuderinamumu,
vaizdo ir garso prasme,
tiesiog sunku klausytis;
tai vargina.
Daugeliui išsigelbėjimas yra ausinės,
tačiau jos paverčia dideles viešas vietas kaip šį,
bendro naudojimosi garsų vietas,
į milijonus mažyčių individualių garso burbuliukų.
Šiuo atveju, niekas nieko nesiklauso.
Mes daromes nekantrūs.
Nebenorime klausytis žmonių,
norime skaitmeninio garso.
Manau, tokiu būdu bendravimui gresia pavojus,
jį keičia
asmeninės transliacijos.
Nežinau, kiek klausymo likę tokiame bendravime,
kas iš tikro labai liūdina,
ypač Jungtinėje Karalystėje.
Mes tampame nejautriais.
Spauda tiesiog rėkia savo antraštėmis,
kad patrauktų dėmesį.
Tai reiškia, kad mum sunkiau atkreipti dėmesį
į tylesnes, subtilesnes,
santūresnes žinutes.
Prarasti klausymąsi yra didelė problema.
Tai nėra mažareikšmis dalykas.
Nes girdėti reiškia suprasti.
Įsiklausymas visada kuria supratimą.
Ir tik todėl kad nesiklausome vieni kitų,
dedasi tokie dalykai --
pasaulis, kuriame nesiklausome vienas kito,
yra tikrai baisi vieta.
Taigi norėčiau pasidalinti su jumis
5 paprastais pratimais, įrankiais, kuriuos įsisavinę,
galėsite pagerinti sąmoningą kitų klausymąsi.
Norėtumėte?
(Žiurovai: taip) Gerai.
Pirmiausia tyla.
3 minutės tylos per dieną,
ir to pakanka,
kad jūsų ausys pailsėtų ir galėtų grįžti į darbą,
ir vėl galėtumėte girdėti tylą.
Jei negalite būti visiškoj tyloj,
pabūkite tylesnėje aplinkoje ir to pakaks.
Antra, tai ką vadinu "maišytuvu".
(Triukšmas) Net ir būdami triukšmingoje aplinkoje,
o tokioje mes atsiduriame dažnai,
paklausykite kavos aparato,
kiek garso kanalų galite išgirsti?
Kiek atskirų kanalų šiame mišinyje aš girdžiu?
Galite tai daryti ir gražioje aplinkoje, prie ežero.
Kiek paukščių girdite?
Kur jie? Iš kur sklinda tas garsas?
Tai labai geras pratimas,
kuris pagerins jūsų klausos kokybę.
Trečią pratimą vadinu skanavimu,
nuostabus pratimas.
Tai mėgavimasis kasdieniais garsais.
Štai čia, pavyzdžiui, mano džiovyklė.
(Džiovintuvas) Tai valsas.
Viens du trys. Viens du trys. Viens du trys.
Man patinka.
Arba pabandykite šitai.
(Kavamalė)
Oho!
Taigi, jei atkreipsite dėmesį, kasdieniai garsai gali būti įdomūs.
Aš tai vadinu paslėptu choru.
Jis visur aplink mus.
Kitas pratimas,
bene svarbiausias iš visų,
jei atsiminsite tik vieną.
Tai yra klausimo poza --
reikia suvokti, kad galima keisti savo klausymo pozą,
atsižvelgiant į tai, ko yra klausomasi.
Tai žaidimas su filtrais.
Atsimenat, aš juos minėjau pradžioje.
Reikėtų pradėti žaisti su jais, lyg svirtimis,
suvokti juos ir judinti į skirtingas vietas.
Čia keletas klausos pozų,
ar klausos pozų skalių, kurias galite naudoti.
Jų yra daug.
Linksminkitės. Tai tikrai įdomu.
Ir galiausiai, akronimas.
Tai galite naudoti klausydami, bendraudami.
Jei jūs esate bet kurioje iš šių rolių,
o aš manau, kad yra visi, kas klausosi šios kalbos--
akronimas yra RASA,
tai yra sanskritinis žodis
sultims ar esencijai.
Dar RASA reiškia Receive (gauk)
tai reiškia klausyk, ką kalba kitas žmogus;
Appreciate (įvertink) mažus garselius
pavyzdžiui: "hmm," "o," "gerai";
Summarize (Apibendrink), žodis "taigi" yra labai svarbus bendraujant;
ir Ask (klausk), užduok klausimus po to.
Garsas - mano aistra, mano gyvenimas.
Aš apie tai parašiau knygą, aš gyvenu, kad klausyčiau.
To prašyti iš daugelio žmonių yra per daug.
Tačiau aš tikiu, kad visi žmonės
turi įdėmiai klausyti,
jei nori gyventi visavertiškai,
jausti erdvę ir laiką,
fizinį mūsų pasaulį,
turėti glaudžius santykius vienas su kitu,
nekalbant jau apie dvasinį ryšį,
nes visi man žinomi dvasiniai keliai
reikalauja išklausymo ir apmąstymo
iš širdies.
Štai kodėl
reikia mokyklose mokyti
klausymo įgūdžių.
Kodėl to nemoko? Tai beprotybė.
Ir jei mokysime klausyti jau mokykloje,
galėsime savo klausymą pašalinti nuo slidaus nuolydžio,
vedančio į ta baisų pasaulį, apie kurį kalbėjau,
ir nukelti ten, kur visi įdėmiai klausosi visą laiką--
ar bent jau sugeba tai daryti.
Kol kas aš nežinau, kaip tai padaryti,
tačiau čia TED,
o TED bendruomenė, manau, gali viską.
Taigi kviečiu jus prisijungti prie manęs, vienas prie kito,
ir padaryti taip, kad klausymosi būtų mokoma mokyklose,
pasistengti, kad ateinanti karta būtų kantrių klausytojų pasaulis--
santykių pasaulis,
supratingumo ir taikos pasaulis.
Ačiū, kad šiandien manęs klausėtės.
(Plojimai)