Gubimo naše slušanje.
Ugrubo 60 posto vremena koje trošimo na komunikaciju provodimo slušajući.
Ali nismo dobri u tome.
Zadržimo samo 25 posto onoga što čujemo.
Ne vi, ne nužno ovaj govor,
ali to je generalno točno.
Definirajmo slušanje
kao proizvodnju značenja iz zvuka.
To je mentalni proces,
i to je proces izvlačenja.
Koristimo neke prilično zanimljive tehnike da to napravimo.
Jedna od njih je prepoznavanje uzorka.
(Buka gomile) Dakle, na koktel zabavi poput ove,
ako kažem, "David, Sara, obratite pozornost,"
neki od vas će sjesti uspravno.
Primjećujemo uzorke
kako bi razlikovali buku od signala,
i naročito naše ime.
Diferenciranje je druga tehnika koju koristimo.
Kada bih pustio ovu ružičastu buku na nešto više od par minuta,
doslovno biste je prestali čuti.
Slušamo razlike,
zanemarujemo zvukove koji ostaju isti.
A zatim postoji cijeli niz filtera.
Ti filtera nas odvode od svih zvukova
na ono na što obraćamo pozornost.
Većina ljudi je potpuno nesvjesna
tih filtera.
Ali oni na neki način, zapravo, kreiraju našu stvarnost,
jer nam govore na što trenutno obraćamo pozornost.
Dati ću vam jedan primjer toga:
Namjera je vrlo važna u zvuku, u slušanju.
Kada sam oženio svoju ženu,
obećao sam joj da ću je slušati svaki dan
kao prvi puta.
Sada, to je nešto u čemu ne uspijevam na dnevnoj bazi.
(Smijeh)
Ali to je sjajna namjera koju možete imati u vezi.
Ali to nije sve.
Zvuk nas stavlja u prostor i vrijeme.
Ukoliko zatvorite svoje oči upravo sada u ovoj prostoriji,
svjesni ste veličine ove prostorije
zbog odjekivanja
i odbijanja zvuka od površine.
I svjesni ste koliko ima ljudi oko vas
zbog mikro-buka koje primate.
I zvuk nas smještava u vrijeme također,
jer u zvuk je uvijek
uključeno i vrijeme.
Zapravo, ja bih sugerirao kako je naše slušanje glavni način
na koji doživljavamo protok vremena
iz prošlosti prema budućnosti.
Dakle, "Zvučnost je vrijeme i značenje" -- izvrsna poslovica.
Rekao sam na početku, kako gubimo naše slušanje.
Zašto sam to rekao?
Pa, postoji mnogo razloga za to.
Kao prvo, izmislili smo načine snimanja --
prvo pisanje, zatim snimanje zvuka
i sada snimanje video zapisa također.
Nagrada za točno i pažljivo slušanje
je jednostavno nestala.
Drugo, svijet je sada toliko bučan,
(Buka) sa svom tom kakofonijom
vizualno i auditivno,
da je jednostavno teško slušati;
zamarajuće je slušati.
Mnogi ljudi potraže zaklon u naglavnim slušalicama,
ali oni pretvaraju velike, javne prostore poput ovog,
zajedničke zvučne krajolike,
u milijune sićušnih, malih osobnih zvučnih mjehurića.
U tom scenariju, nitko ne sluša nikoga.
Postajemo nestrpljivi.
Više ne želimo govorništvo,
želimo dijeliće zvuka.
A umjetnost razgovora
se zamjenjuje -- što je opasno, mislim --
osobnim emitiranjem.
Ne znam koliko ima slušanja u ovom razgovoru,
što je nažalost vrlo često,
naročito u Ujedinjenom Kraljevstvu.
Postajemo neosjetljivi.
Naši mediji moraju vrištati na nas sa svim tim vrstama naslovnica
kako bi zadobili našu pažnju.
A to znači kako nam je teže obraćati pozornost
na tiho, suptilno,
nenametljivo.
To što gubimo naše slušanje je ozbiljan problem.
To nije trivijalno.
Jer slušanje je naš pristup shvaćanju.
Svjesno slušanje uvijek stvara shvaćanje.
A jedino bez svjesnog slušanja
se te stvari mogu dogoditi --
svijet u kojem ne slušamo jedni druge uopće,
je doista jako zastrašujuće mjesto.
Stoga bih volio s vama podijeliti
pet jednostavnih vježbi, alata koje možete nositi sa sobom,
kako bi poboljšali vaše vlastito svjesno slušanje.
Biste li voljeli to?
(Publika: Da.) Dobro.
Prvi je šutnja.
Samo tri minute šutnje na dan
je prekrasna vježba
kako biste resetirali svoju uha i ponovno ih kalibrirali
kako biste ponovno mogli čuti tišinu.
Ukoliko ne možete imati apsolutnu tišinu,
idite za tihim, to je potpuno u redu.
Drugo, zovem to mikserom.
(Buka) Dakle, čak i kada ste u bučnom okruženju poput ovog --
a svi mi provodimo puno vremena na mjestima poput ovog --
slušajte u kafiću
koliko mnogo kanala zvuka možete čuti?
Koliko pojedinačnih kanala u tom miksu ja slušam?
Možete to raditi i na lijepom mjestu isto tako, poput jezera.
Koliko ptica čujem?
Gdje su? Gdje je to mreškanje?
To je odlična vježba
za poboljšanje kvalitete vašeg slušanja.
Treće, ovu vježbu zovem uživanje,
i to je prekrasna vježba.
Radi se o uživanju u svakodnevnim zvukovima.
Ovo, na primjer, je moja sušilica rublja.
(Sušilica) To je valcer.
Jedan, dva, tri. Jedan, dva, tri. Jedan dva tri.
Volim je.
Ili jednostavno isprobajte ovaj za veličinu.
(Mlin za kavu)
Vau!
Tako svakodnevni zvukovi mogu doista biti zanimljivi ako obratite pozornost.
Zovem to skrivenim zborom.
Nalazi se oko nas cijelo vrijeme.
Iduća vježba
je vjerojatno najvažnija od svih,
ukoliko maknete samo jednu stvar.
To je pozicije slušanja --
ideja da možete pomaknuti svoju poziciju slušanja
onome što je prikladno ka onome što slušate.
To je igranje s tim filterima.
Sjećate li se, dao sam vam te filtere na početku.
To je početak igre s njima kao polugama,
kako biste postali svjesni njih i kako bi ih pomicali na različita mjesta.
To su samo neke od pozicija slušanja,
ili ljestvice pozicija slušanja, koje možete koristiti.
Ima ih mnogo.
Zabavite se s time. Vrlo je uzbudljivo.
I naposljetku, akronim.
Možete to koristiti u slušanju, u komunikaciji.
Ukoliko se nalazite u bilo kojoj od tih uloga --
a mislim kako je to vjerojatno svatko tko sluša ovaj govor --
akronim je RASA,
što je riječ iz Sanskrsta
za sok ili srž.
A RASA znači primiti,
što znači obratiti pozornost na osobu;
Cijeniti, proizvoditi male zvukove
poput hmm, o, u redu;
Sumirati, riječ 'dakle' je jako važna u komunikaciji;
i 'pitati', postavljati naknadno pitanja.
Sada, zvuk je moja strast, on je moj život.
Napisao sam cijelu knjigu o tome. Stoga volim slušati.
To je previše za tražiti od većine ljudi.
Ali vjerujem kako svako ljudsko biće
mora svjesno slušati
kako bi moglo potpuno živjeti --
spojeno u prostoru i vremenu
s fizičkim svjetom oko nas,
spojeno u međusobnom shvaćanju,
a da ne spominjem duhovnu povezanost,
jer svaki duhovni put koji poznajem
ima slušanje i kontemplaciju
u svojoj srži.
Zato
moramo podučavati slušanje u našim školama
kao vještinu.
Zašto se ne podučava? To je ludo.
A ako možemo podučavati slušanje u našim školama,
možemo maknuti naše slušanje s te skliske padine
u taj opasni, zastrašujući svijet o kojem sam govorio
i premjestiti ga na mjesto gdje svi slušaju svjesno cijelo vrijeme --
ili gdje smo barem sposobni to raditi.
Sada, ne znam kako to učiniti,
ali ovo je TED,
i mislim kako je TED zajednica sposobna uraditi bilošto.
Stoga vas pozivam da se povežete sa mnom, povežete jedni s drugima,
iznesete ovu misiju van i učinimo da se slušanje podučava u školama,
i preobrazi svijet u jednoj generaciji u svijet svjesnog slušanja --
svijet povezanosti,
svijet shvaćanja i svijet mira.
Hvala vam što ste me slušali danas.
(Pljesak)