Der er noget,
I ved om mig, noget meget personligt,
og der er noget, jeg ved om
hver enkelt af jer,
der er meget centralt i forhold til jeres anliggender.
Der er noget, som vi ved
om enhver vi møder, hvor som helst i verden,
på gaden,
der er den grundlæggende drivkraft
bag alt, de foretager sig
og alt, hvad de finder sig i,
og det er, at vi alle
ønsker at være lykkelige.
Og dette er vi alle fælles om.
Hvordan vi forestiller os vores lykke,
er forskellig fra person til person,
men det er allerede meget, vi har til fælles,
at vi ønsker at være lykkelige.
Mit emne er taknemmelighed.
Hvad er sammenhængen mellem
lykke og taknemmelighed?
Mange mennesker ville sige, altså, det er meget nemt.
Når du er lykkelig, er du taknemmelig.
Men overvej det igen.
Er det virkelig de lykkelige mennesker, der er taknemmelige?
Vi kender alle en del mennesker,
som har alt, hvad det kræver for at være lykkelig,
og de er ikke lykkelige,
fordi de vil have noget andet
eller de vil have mere af det samme.
Og vi kender alle mennesker,
som er meget uheldige,
på måder, som vi ikke selv ønsker at være udsat for
og de er dybt lykkelige.
De udstråler lykke. I er overraskede.
Hvorfor? Fordi de er taknemmelige.
Så det er ikke lykke, der gør os taknemmelige.
Det er taknemmelighed, der gør os lykkelige.
Hvis du tror, det er lykke, der gør dig taknemmelig,
tænk om igen.
Det er taknemmelighed, der gør dig lykkelig.
Nu kan vi så spørge os selv,
hvad menes der med taknemmelighed?
Og hvordan virker det?
Jeg appellerer til jeres egne erfaringer.
Vi kender alle af erfaring, hvordan det hænger sammen.
Vi oplever noget,
der er værdifuldt for os.
Noget er givet til os, det er værdifuldt for os.
Og det er virkelig givet.
Disse to ting må have en sammenhæng.
Det må være noget værdifuldt,
og det er en ægte gave.
Du har ikke købt den. Du har ikke gjort dig fortjent til den.
Du har ikke byttet dig til den. Du har ikke arbejdet for den.
Den er blot givet til dig.
Og når disse to ting mødes,
noget, der virkelig værdifuldt for mig
og jeg indser, at det er frit givet,
så opstår taknemmeligheden
spontant i mit hjerte,
og lykke opstår spontant i mit hjerte.
Det er sådan taknemmelighed indtræffer.
Nøglen til alt dette er, at vi ikke
kun oplever dette en gang imellem.
Vi kan ikke kun have taknemmelige oplevelser.
Vi kan være mennesker, som lever taknemmeligt.
En taknemmelig levevis, det er hvad det drejer sig om.
Og hvordan kan vi leve taknemmeligt?
Ved at opleve, ved at blive bevidste om,
at ethvert øjeblik er et givet øjeblik, som man siger.
Det er en gave. Du har ikke gjort dig fortjent til den.
Du har ikke forårsaget den på nogen måde.
Du kan ikke, overhovedet, sikre, at
et andet øjeblik vil blive givet til dig,
og dét er den mest værdifulde ting,
der nogensinde kan blive givet til os,
dette øjeblik, med alle de muligheder det indeholder.
Hvis vi ikke havde dette nuværende øjeblik,
ville vi ikke have nogle muligheder for at foretage os noget
eller opleve noget,
og dette øjeblik er en gave.
Det er et givet øjeblik, som man siger.
Så, man siger, at det er gaven i denne gave
der indeholder muligheden.
Hvad du virkelig er taknemmelig for er muligheden,
ikke den ting, der er givet til dig,
for hvis denne ting var et andet sted,
og du ikke havde muligheden for at nyde den,
for at gøre noget med den,
ville du ikke være taknemmelig for den?
Muligheden er gaven i enhver gave,
og vi har denne talemåde,
muligheden opstår kun én gang.
Men overvej igen.
Ethvert øjeblik er en ny gave, igen og igen,
og hvis du misser dette øjebliks mulighed,
vil et andet øjeblik være givet til os, og endnu et øjeblik.
Vi kan udnytte denne mulighed,
eller vi kan forspilde den,
og hvis vi udnytter denne mulighed,
er det nøglen til lykke.
Den grundlæggende nøgle til vores lykke
ligger i vores egne hænder.
Øjeblik efter øjeblik
kan vi være taknemmelige for denne gave.
Betyder det,
at vi kan være taknemmelige for alt?
Bestemt ikke.
Vi kan ikke være taknemmelige for vold, for krig,
for undertrykkelse, for udnyttelse.
På det personlige plan kan vi ikke være taknemmelige
for tabet af en ven, for utroskab,
for dødsfald.
Men jeg sagde ikke, at vi kan være taknemmelige for alt.
Jeg sagde, at vi kan være taknemmelige i ethvert givet øjeblik
for muligheden,
og selv når vi bliver konfronteret
over for noget, der er frygtelig svært,
kan vi vokse med denne opgave
og reagere på muligheden, der er givet til os.
Det er ikke så slemt, som det måske ser ud.
Faktisk, hvis du betragter det og oplever det,
vil du for det meste opdage, at hvad, der er givet til os,
er muligheden for at nyde,
og vi forspilder den kun fordi
vi haster gennem livet,
og vi stopper ikke op for at se muligheden.
Men en gang imellem
opstår vanskelige situationer for os,
og når denne vanskelige situation hænder,
er det en udfordring at hæve sig med den mulighed,
og vi kan hæve os ved at lære noget,
der nogle gange er smerteligt.
At lære tålmodighed, for eksempel.
Vi er blevet fortalt, at vejen til fred
ikke er en sprint,
men det er mere som et maraton.
Det kræver tålmodighed. Det er vanskeligt.
Det er måske at stå ved dine holdninger,
at stå ved din overbevisning.
Det er en mulighed, der er givet til os.
At lære, at lide, at forsvare,
alle disse muligheder er givet til os,
men de er muligheder,
og dem, der udnytter
disse muligheder,
er dem, vi beundrer.
De gør noget ud af livet.
Og dem, der mislykkes, får en anden mulighed.
Vi får altid en anden mulighed.
Det er den vidunderlige rigdom ved livet.
Så hvordan kan vi finde en metode,
som kan frembringe dette?
Hvordan kan hver enkelt af os finde en metode
til at leve taknemmeligt,
ikke kun en gang imellem at være taknemmelig,
men øjeblik efter øjeblik at være taknemmelig.
Hvordan gør vi det?
Det er en meget simpel metode.
Det er så simpelt, at det faktisk er det, som vi blev fortalt
som børn, da vi lærte at krydse vejen.
Stop. Kig. Gå.
Det er alt.
Men hvor ofte stopper vi op?
Vi haster gennem livet. Vi stopper ikke op.
Vi misser muligheden fordi vi ikke stopper op.
Vi må stoppe op. Vi må blive stille.
Og vi må indbygge "stop" tegn
i vores liv.
Da jeg var i Afrika, for nogle år siden,
og så kom tilbage,
lagde jeg mærke til vand.
I Afrika, hvor jeg var, havde jeg ikke drikkeligt vand.
Hver gang jeg tændte for vandhanen,
blev jeg overvældet.
Hver gang jeg tændte lyset,
blev jeg så taknemmelig. Det gjorde mig så lykkelig.
Men efter lidt tid fortager det sig.
Så jeg satte små klistermærker på stikkontakten
og på vandhanen,
og hver gang jeg åbnede for vandhanen, vand.
Så lad det være op til jeres fantasi.
Du kan finde ud af, hvad der fungerer bedst for dig,
men du har brug for "stop" tegn i dit liv.
Og når du stopper op,
er det næste skridt at kigge.
Du kigger. Du åbner dine øjne.
Du åbner dine ører. Du åbner din næse.
Du åbner for alle dine sanser
mod denne vidunderlige rigdom, der er givet til os.
Der er ingen ende på det,
og det er det, livet handler om,
at nyde, at nyde, hvad der er givet til os.
Og så kan vi også åbne vores hjerter,
vores hjerter mod de muligheder,
mod de muligheder også at hjælpe andre,
at gøre andre lykkelige, for intet gør os mere lykkelige
end når vi alle er lykkelige.
Og når vi åbner vores hjerter mod de muligheder,
inviterer mulighederne os til at gøre noget,
og det er det tredje.
Stop, kig, og så gå, og virkelig gøre noget.
Og hvad vi kan gøre er
alt, hvad livet tilbyder dig i det nuværende øjeblik.
For det meste er det muligheden for at nyde,
men nogle gange er det noget vanskeligere.
Men hvad end det er, hvis vi tager denne mulighed,
og vi går med den, er vi kreative,
dette er de kreative mennesker,
og det lille "Stop, kig, gå",
er sådan et potent frø,
at det kan revolutionere vores verden.
For vi har brug for .. vi er i det nuværende øjeblik
midt i en forandring af bevidstheden,
og du vil blive overrasket hvis du --
jeg er altid overrasket, når jeg hører hvor mange gange
dette ord "taknemmelighed" og "påskønnelse" dukker op.
Overalt finder du det,
et taknemmeligt flyselskab, en restaurant taknemmelighed,
en café taknemmelighed, en vin, der er taknemmelighed.
Ja, jeg har sågar stødt på toilet papir,
hvor mærket bliver kaldt "Tak".
Der er en bølge af taknemmelighed fordi,
mennesker bliver bevidste om, hvor betydningsfuldt dette er
og hvordan dette kan ændre vores verden.
Det kan ændre vores verden
på utrolig betydningsfulde måder,
for hvis du er taknemmelig, er du ikke frygtsom,
og hvis du ikke er frygtsom, er du ikke voldelig.
Hvis du er taknemmelig, handler du ud fra en følelse af overskud
og ikke en følelse af knaphed,
og du er villig til at dele.
Hvis du er taknemmelig, nyder du
forskellene mellem mennesker,
og du er respektfuld over for enhver,
og dette ændrer denne magt pyramide,
vi lever i.
Og det gør det ikke op for lighed,
men det gør det op for lige respekt,
og det er det vigtige.
Fremtidens verden vil være et netværk,
ikke en pyramide, ikke en pyramide vendt på hovedet.
Revolutionen, jeg taler om,
er en ikke-voldelig revolution,
og den er så revolutionerende,
at den tilmed revolutionerer
selve begrebet om en revolution,
for en normal revolution er en,
hvor magt pyramiden er vendt på hovedet,
og de, der var i bunden er nu i toppen
og de foretager sig nøjagtig de samme ting
som dem, der gjorde det før.
Hvad vi har brug for, er et netværk af mindre grupper,
mindre og mindre grupper, som kender hinanden,
som påvirker hinanden,
og det er en taknemmelig verden.
En taknemmelig verden er en verden med lykkelige mennesker.
Taknemmelige mennesker er lykkelige mennesker,
og lykkelige mennesker,
jo flere og flere lykkelige mennesker der er,
desto mere vil vi have en lykkelig verden.
Vi har et netværk for en taknemmelig levevis,
og det har bredt sig hastigt.
Vi kunne ikke forstå hvorfor det havde bredt sig så hastigt.
Vi har en mulighed for mennesker til at tænde et lys
når de er taknemmelige for noget.
Og der er blevet tændt 15 millioner lys
i et årti.
Mennesker bliver mere bevidste om,
at en taknemmelig verden er en lykkelig verden,
og vi har alle muligheden
med det simple "Stop, kig, gå"
for at transformere verden,
at lave den til et lykkeligt sted.
Og det er hvad jeg håber for os,
og hvis dette har bidraget en smule
til at du ønsker at gøre det samme,
stop, kig, gå.
Tak.
(Bifald)