Existuje něco,
co o mně víte, něco velmi osobního,
a existuje i něco, co já vím
o každém z vás,
a co je pro vás velmi důležité.
Je tu něco, co víme
o každém na světě, koho potkáme,
někde na ulici,
něco, co je hnacím motorem
toho, co dělají,
a s čím se musí smířit,
a to skutečnost, že každý z nás
chce být šťastný.
V tomto ohledu jsme na tom všichni stejně.
V tom, jak si své štěstí představujeme,
se navzájem lišíme,
ale přesto je nám společné to,
že chceme být šťastní.
Mým tématem bude vděčnost.
Jak ale spolu souvisí
štěstí s vděčností?
Mnozí by řekli: "No, to je přece snadné.
Když jsi šťastný, pak jsi i vděčný."
Ale přemýšlejte nad tím.
Je to opravdu tak, že šťastní lidé jsou vděční?
Myslím, že všichni známe lidi,
kteří mají vše, co potřebují ke štěstí,
a přece nejsou šťastní,
protože chtějí ještě něco jiného,
nebo chtějí více toho samého.
A všichni také známe lidi,
které potkalo mnoho neštěstí,
neštěstí, jaké bychom nechtěli sami zažít,
a přesto jsou hluboce šťastní.
Štěstí z nich jen září. A vy jste překvapeni.
Proč? Protože jsou vděční.
Není to tedy štěstí, kvůli kterému jsme vděční.
Je to vděčnost, díky které jsme šťastní.
Pokud si myslíte, že štěstí vás udělá vděčnými,
pak nad tím přemýšlejte.
Vděčnost vás udělá šťastnými.
Teď se ale můžeme ptát,
co to vlastně znamená vděčnost?
A jak funguje?
Připomenu vám vaši vlastní zkušenost.
Z vlastní zkušenosti víme, jak to funguje.
Prožijeme něco,
co je pro nás významné a cenné.
Dostaneme něco, co je pro nás cenné.
A je to skutečně dar.
Tyto dvě podmínky musí být splněny.
Musí to být něco, co má velkou hodnotu,
a je to opravdový dar.
Nekoupili jste si to. Nezasloužili jste si to.
Nevyměnili jste to za něco. Nevydělali jste si na to.
Prostě vám to bylo darováno.
A když se tyto dvě věci dají dohromady,
tedy něco, co má pro mě velkou cenu,
a já si uvědomuji, že jsem to dostal jako dar,
pak se tu spontánně objeví vděčnost
v mém srdci,
ve svém srdci spontánně pocítím štěstí.
Tak vzniká vděčnost.
Klíčem k tomu všemu je,
že toto nemá být jen prožitkem v určité chvíli.
Nestačí nám pouze vděčné zážitky.
Můžem být lidmi, kteří žijí vděčně.
Život ve vděčnosti, o to tu jde.
A jak můžeme žít vděčně?
Tím, že si budeme stále vědomi toho,
že každý moment je něčím, co nám bylo darováno.
Je to dar. Nijak jste si to nezasloužili.
Nijak jste se o to nepřičinili.
Nemáte si jak zajistit, že přijde ještě
další takový darovaný moment,
a stejně je to ta nejcennější věc,
jakou můžeme dostat,
tento moment, s příležitostmi, které nám přináší.
Pokud bychom neměli tento přítomný moment,
neměli bychom ani příležitost něco udělat,
nebo něco prožít,
takže tato chvíle je darem.
Jak říkám, je to darovaná chvíle.
Řekli jsme, že to, co dělá tento dar darem,
je právě příležitost.
To, za co jste opravdu vděčni, je příležitost,
ne věc, kterou dostáváte,
protože kdyby ta věc byla někde jinde
a neměli byste příležitost jak ji využít,
něco s ní udělat,
pak byste za ni ani nebyli vděční.
Příležitost je darem, který přichází s každým darem,
a jak se někdy říká:
"Příležitost klepe na dveře jen jednou."
Tak nad tím ještě přemýšlejme.
Každý moment je novým darem, stále znovu a znovu,
a když promeškáte příležitost této chvíle,
dostanete ještě další... a další.
A tuto příležitost můžeme využít,
nebo ji můžeme promarnit,
a pokud ji dokážeme využít,
pak se stává klíčem ke štěstí.
A tady máme klíč ke štěstí,
přímo ve svých rukách.
V každý moment
můžeme být vděční za tento dar.
Znamená to,
že můžeme být vděční za všechno?
Určitě ne.
Nemůžeme být vděční za násilí, za válku,
za útlak, za zneužívání.
Na osobní úrovni nemůžeme být vděční
za ztrátu přítele, za nevěrnost,
za něčí úmrtí.
Já jsem ale neřekl, že máme být vděčni za všechno.
Řekl jsem, že můžeme být vděčni v každé chvíli
za příležitost,
a i když jsme konfrontováni
s něčím, co je opravdu těžké,
můžeme se k této příležitosti postavit
a zareagovat na možnost, která je nám dána.
A to není tak zlé, jak se může zdát.
Když se na to podíváte a prožijete to,
zjistíte, že většina času, který je nám dán,
je příležitostí k radosti,
a nedochází nám to jen proto,
že se ženeme životem
a nezastavíme se, abychom zahlédli tuto příležitost.
Ale tu a tam
je nám dáno něco velice obtížného
a když nastanou obtíže,
je to výzva k uchopení této příležitosti
a můžeme to udělat tak, že se něco naučíme,
což je někdy bolestivé.
Učení se trpělivosti, například.
Slyšeli jsme, že cesta k míru
není sprintem,
ale spíš maratonem.
K tomu je třeba trpělivosti. To je obtížné.
Může to být stání si za svým názorem,
stání si za svým přesvědčením.
To je příležitost, která je nám dána.
Učit se, trpět, stát si za svým,
všechny tyto příležitosti jsou nám dány,
ale jsou to příležitosti
a ti, kteří využívají
těchto příležitostí
jsou ti, které obdivujeme.
Dělají něco se svým životem.
A ti, kteří neuspějí, dostanou další příležitost.
Vždycky dostaneme jinou příležitost.
To je úžasná bohatost života.
Jak můžeme najít způsob
jak je využít?
Jak může každý z nás najít způsob
jak žít ve vděčnosti,
ne jen být vděčný tu a tam,
ale být vděčný v každé chvíli.
Jak to udělat?
Je to velmi jednoduchý způsob.
Je tak jednoduchý, že je to vlastně to, co nám říkali,
když jsme se jako děti učili přecházet silnici.
Zastav se. Rozhlédni se. Jdi.
To je vše.
Ale jak často se zastavujeme?
Spěcháme životem. Nezastavujeme.
Přicházíme o příležitosti, protože se nezastavujeme.
Musíme se zastavit. Musíme se ztišit.
A musíme postavit značky "Stop"
do svých životů.
Když jsem byl před několika lety v Africe
a pak se vrátil,
všiml jsem si vody.
V Africe, tam kde jsem byl, jsem neměl pitnou vodu.
Pokaždé, když jsem otočil kohoutkem,
jsem byl ohromen.
Pokaždé, když jsem vypínačem rozsvítil světlo,
jsem byl tak vděčný. Byl jsem díky tomu tak šťastný.
Ale po nějakém čase se to omrzí.
Tak jsem si nalepil malé lístečky na vypínač
a na vodovodní kohoutek
a pokaždé, když jsem jím otočil, voda.
Tak to nechte na vlastní představivosti.
Můžete přijít na to, co je pro vás nejlepší,
ale ve svém životě potřebujete značky "Stop".
A když se zastavíte,
pak se musíte rozhlédnout.
Rozhlédnete se. Otevřete oči.
Otevřete uši. Otevřete nos.
Otevřete všechny své smysly
pro toto úžasné bohatství, které je nám dáno.
Nekončí
a o tom je život,
radovat se, radovat se z toho, co je nám dáno.
A pak také můžeme také otevřít svá srdce,
svá srdce příležitostem,
také příležitostem k pomoci druhým,
udělat druhým radost, protože z ničeho nemáme větší radost,
než když jsme všichni šťastní.
A když otevřeme svá srdce příležitostem,
můžeme díky příležitostem něco udělat,
a to je ta třetí věc.
Zastav se, rozhlédni se a pak jdi a opravdu něco udělej.
A můžeme udělat
cokoliv, co nám život nabízí v dané chvíli.
Většinou je to příležitost k radosti,
ale někdy je to obtížnější.
Ale ať už je to cokoliv, pokud využijeme příležitosti,
využijeme jí, jsme tvořiví,
tito lidé jsou tvořiví,
a to jednoduché zastav se, rozhlédni se, jdi,
je tak silným příslibem,
že může v našem světě vyvolat revoluci.
Protože potřebujeme, jsme v současnosti
uprostřed změny vědomí
a překvapí vás –
vždycky mě překvapí, když slyším jak často
se používá toto slovo "vděčnost".
Najdete ho všude,
vděčné aerolinky, vděčnost restaurace,
vděčnost kavárny, víno, které je výrazem vděčnosti.
Ano, dokonce jsem narazil i na toaletní papír
značky Děkujeme. (Smích)
Je tu vlna vděčnosti, protože
si lidé začínají uvědomovat, jak důležité to je
a jak to může změnit náš svět.
Může to změnit náš svět
nesmírně důležitým způsobem,
protože když jste vděční, nebojíte se,
a když se nebojíte, nepácháte násilí.
Když jste vděční, vyjadřujete se ve smyslu dostatku
a ne ve smyslu nedostatku
a jste ochotní se podělit.
Když jste vděční, radujete se
z lidských odlišností
a respektujete každého,
a to mění mocenskou pyramidu
pod kterou žijeme.
A to nepřispívá k rovnosti,
ale ke stejnému respektu ke každému,
a to je důležitá věc.
Budoucnost světa bude v síti,
ne v pyramidě, ne v obrácené pyramidě.
Revoluce, o které mluvím,
je nenásilnou revolucí,
a to je tak revoluční,
že je to dokonce revolucí
v samém pojetí revoluce,
protože normální revoluce je ta,
ve které je mocenská pyramida obrácená
a ti, kteří byli na dně jsou teď na vrcholu
a dělají přesně to,
co dělali ti před nimi.
Potřebujeme síť menších skupin,
menších a menších skupin, které se znají,
které spolu spolupracují,
a to je vděčný svět.
Vděčný svět je světem plným radostných lidí.
Vděční lidé jsou radostnými lidmi
a radostní lidé,
čím víc radostných lidí je,
tím spíš budeme mít radostný svět.
Máme síť pro vděčný život
a ta se rychle rozšířila.
Nevíme proč se tak rychle rozšířila.
Lidé mají příležitost zapálit svíčku,
když jsou za něco vděční.
A za zapálili 15 milionů svíček
za jednu dekádu.
Lidé si začínají uvědomovat,
že vděčný svět je šťastným světem
a my všichni máme příležitost
jednoduchým zastav se, rozhlédni se, jdi,
změnit svět,
udělat z něj šťastné místo.
A v to doufám
a pokud jsem trochu přispěl k tomu,
abyste chtěli udělat to samé,
zastavte se, rozhlédněte se, jděte.
Děkuji.
(Potlesk)