Poštoji nešto
što vi znate o meni, nešto jako lično,
i postoji nešto što ja znam o
svakome od vas
i to zauzima glavno mjesto u vašim brigama.
Postoji nešto što znamo
o svakome koga sretnemo bilo gdje na svijetu,
na ulici,
a što je glavna pokretačka snaga
bilo čega što oni rade
i bilo čega kroz šta prolaze,
a to je da svi mi
želimo biti sretni.
U ovome smo svi zajedno.
Kako zamišljamo našu sreću,
to je nešto što se razlikuje od osobe do osobe
ali je već mnogo to što svi mi imamo zajedničko
to da želimo biti sretni.
Sad, moja tema je zahvalnost.
U čemu je veza između
sreće i zahvalnosti?
Mnogi ljudi će reći: "Pa, to je veoma lako.
Kad si sretan, zahvalan si."
Ali razmislite malo bolje.
Jesu li zaista sretni ljudi ti koji su zahvalni?
Svi mi znamo popriličan broj ljudi
koji imaju sve što im je potrebno da budu sretni,
ali oni nisu sretni
jer žele nešto drugo
ili više toga što već imaju.
I svi mi znamo ljudi
koji su prošli kroz mnogo nevolja,
nevolja koje mi sami ne bismo htjeli da imamo,
i oni su veoma sretni.
Oni zrače srećom. Iznenadite se.
Zašto? Zato jer su zahvalni.
Dakle, nije sreća ono što nas čini zahvalnim.
Zahvalnost je ono što nas čini sretnim.
Ako mislite da je sreća to što vas čini zahvalnim,
razmislite ponovo.
Zahvalnost je ono što vas čini sretnim.
Sada, možemo se zapitati,
šta je tačno ono na što mislimo kad govorimo o zahvalnosti?
I kako ona funkcioniše?
Pozivam se na vaše vlastito iskustvo.
Svi mi iz iskustva znamo kako to ide.
Iskusimo nešto
što je za nas vrijedno.
Dato nam je nešto što je za nas vrijedno.
I to je zaista dato.
Ove dvije stvari se moraju sjediniti.
To mora da bude nešto vrijedno
i to je pravi poklon.
Niste to kupiti. Niste to zaradili.
Niste dali ništa u zamjenu. Niste radili za to.
Jednostavno vam je dato.
I kad ove dvije stvari dođu zajedno,
nešto što je meni veoma vrijedno,
i shvatim da je to dato slobodno,
onda zahvalnost spontano
raste u mom srcu,
sreća spontano raste u mom srcu.
Tako se zahvalnost događa.
Ključ za sve ovo je u tome da
mi ovo ne možemo iskusiti samo ponekad.
Mi ne možemo imati samo zahvalna iskustva.
Možemo biti ljudi koji žive zahvalno.
Živjeti zahvalno, u tome je stvar.
A kako možemo živjeti zahvalno?
Iskustvom, shvatanjem da
je svaki momenat darovan momenat, kako mi to kažemo.
To je dar. Vi to niste zaradili.
Niste tome doprinijeli ni na koji način.
Ne postoji način da budete sigurni da će vam
biti dat još jedan momenat
ali ipak to je najvrjednija stvar
koja nam može biti data,
ovaj momenat, sa svim prilikama koje nam on pruža.
Ako ne bismo imali ovaj sadašnji momenat,
ne bismo imali ni priliku da išta uradimo
ili da išta iskusimo
i ovaj momenat je dar.
To je darovan momenat, kako mi to kažemo.
Sad, mi kažemo da je dar unutar ovoga dara
zapravo prilika.
Ono na čemu ste zaista zahvalni je prilika,
ne na onome što vam je dato,
jer da je ta stvar bila negdje drugo
i da niste bili u prilici da u njoj uživate
ili da uradite nešto s njom,
ne biste na njoj bili zahvalni.
Prilika je dar u svakome daru,
i mi imamo ovu izreku,
prilika se pruža samo jednom.
Pa, razmislite još jednom.
Svaki momenat je novi dar, iznova i iznova
i ako propustite priliku u ovom momentu,
drugi momenat nam je dat, i onda još jedan.
Možemo se okoristiti ovom prilikom
ili je možemo propustiti
i ako se okoristimo prilikom,
to je ključ ka sreći.
Pogledajte ovaj univerzalni ključ ka našoj sreći
u našim vlastitim rukama.
Trenutak po trenutak,
možemo biti zahvalni za ovaj dar.
Znači li to
da možemo biti zahvalni na svemu?
Naravno da ne.
Ne možemo biti zahvalni na nasilju, na ratu,
na ugnjetavanju, na iskorištavanju.
Na ličnom nivou, mi ne možemo biti zahvalni
na gubitku prijatelja, na nevjeri,
na žalosti.
Ali ja nisam ni rekao da možemo biti zahvalni na svemu.
Rekao sam da možemo biti zahvalni na svakom datom momentu
na prilici,
i čak i kad smo suočeni
sa nečim što je izuzetno teško,
možemo se uzdići do nivoa ove prilike
i odgovoriti na priliku koja nam je pružena.
Nije toliko loše koliko se može činiti.
Zapravo, kad pogledate na to i iskusite to,
shvatite da većinu vremena, ono što nam je dato
je prilika da uživamo,
i propuštamo je jedino
jer žurimo kroz život
i ne zastajemo kako bismo vidjeli tu priliku.
Ali svako malo,
nešto veoma teško nam je dato
i kad nam ova teška stvar dođe,
izazov je podići se na nivo te prilike
a mi se možemo uzdići na taj nivo učeći nešto
što je ponekad bolno.
Učeći strpljenje, naprimjer.
Rekli su nam da put do mira
nije sprint
već više liče na maraton.
To zahtijeva strpljenje. To je teško.
Možda taj izazov bude da ustanete radi vaših stavova,
da ustanete radi vaših uvjerenja.
To je prilika koja nam se pruža.
Da učimo, da patimo, da dižemo svoj glas,
sve ove prilike su nam date,
ali sve su one prilike
i oni koje se okoriste
ovim prilikama
su oni koje mi cijenimo.
Oni uspiju napraviti nešto od svog života.
A oni koji to ne uspiju dobiju drugu priliku.
Uvijek dobijamo drugu priliku.
To je čudesno bogatstvo života.
Dakle, kako možemo pronaći metodu
koja će ovo i upotrijebiti?
Kako svako od nas ovdje može pronaći metodu
za zahvalan život,
ne samo da budemo zahvalni s vremena na vrijeme
već za budemo zahvalni iz trenutka u trenutak.
Kako to možemo uraditi?
Metoda je veoma jednostavna.
Toliko je jednostavna da je to zapravo ono što su nam govorili
dok smo kao djeca učili kako da pređemo ulicu.
Stani. Pogledaj. Kreni.
To je sve.
Ali koliko često mi stajemo?
Mi žurimo kroz život. Mi ne stajemo.
Propuštamo priliku jer ne stajemo.
Moramo stati. Moramo se ušutjeti.
I moramo napraviti znakove za stajanje
u našim životima.
Kad sam bio u Africi prije nekoliko godina
i kad sam se vratio nazad,
primijetio sam vodu.
Tamo gdje sam boravio u Africi, nisam imao pitku vodu.
Svaki put kad bih odvrnio slavinu,
bio bih uzbuđen.
Svaki put kad bih upalio svjetlo,
bio bih tako zahvalan. To me činilo veoma sretnim.
Ali nakon nekog vremena, taj osjećaj se istroši.
Zbog toga sam stavio male podsjetnike na prekidač za svjetlo
i na slavinu
i svaki put kad sam ga upalio, voda.
Dakle, ostavite to svojoj vlastitoj mašti.
Možete odabrati bilo šta što je za vas najbolje,
ali morate postaviti ove znakove za stajanje u vašem životu.
I kad stanete,
onda je sljedeća stvar da pogledate.
Gledate. Otvarate vaše oči.
Otvarate vaše uši. Otvarate vaš nos.
Otvarate sva vaša osjetila
za ovo predivno bogatstvo koje nam je dato.
Tome nema kraja
i to je ono u čemu je bit ovoga života,
uživati, uživati u onome što nam je dato.
I onda također možemo otvoriti naša srca,
naša srca za prilike,
za prilike da također pomognemo drugima,
da druge učinimo sretnim, jer ništa nas ne čini više sretnim
nego kad smo svi sretni.
I kada otvorimo svoja srca prilikama,
prilike nas pozivaju da učinimo nešto
i to je treće.
Zastani, pogledaj i onda kreni, i zaista uradi nešto.
I ono što možemo uraditi je
bilo šta što vam život nudi u tom trenutku.
Uglavnom, to je prilika da uživamo,
ali je to ponekad i nešto teže.
Ali bilo šta da to bilo, ako iskoristimo ovu priliku
i idemo uz nju, kreativni smo,
to su kreativni ljudi,
i to malo stani, pogledaj i kreni
je tako snažno sjeme
da može revolucionisati naš svijet.
Jer mi trebamo, mi smo u ovom trenutku
usred promjene naše svijesti
i bit ćete iznenađeni ako --
ja sam uvijek iznenađen kada čujem koliko puta
se riječ "zahvalnost" pojavljuje.
Nalazite je svugdje,
zahvalna aviokompanija, restoranska zahvalnost,
zahvalnost u kafeu, vino koje je zahvalnost.
Da, čak sam naišao i na toalet papir
čiji brend se zove Hvala Vam. (Smijeh)
Postoji čitav val zahvalnosti jer
ljudi postaju svjesni koliko je ovo bitno
i koliko ovo može promijeniti naš svijet.
To može promijeniti naš svijet
na neizmjerno važne načine
jer ako ste zahvalni, onda ne strahujete,
a ako ne strahujete, onda niste nasilni.
Ako ste zahvalni, onda djelujete iz osjećaja sitosti
a ne iz osjećaja oskudice
i spremni ste da to dijelite.
Ako ste zahvalni, vi uživate
u razlikama među ljudima
i puni ste poštovanja prema svakome
i to mijenja tu piramidu moći
pod kojom mi živimo.
Ovo ne doprinosti jednakosti
ali doprinosi jednakom poštovanju,
a to je važna stvar.
Budućnost svijeta će biti mreža,
ne piramida, ne piramida okrenuta naopako.
Revolucija o kojoj ja govorim
je nenasilna revolucija,
i toliko je revolucionarna
da čak revolucionizira
i sam koncept revolucije
jer uobičajena revolucija je ona
gdje je piramida moći okrenuta naopako
i oni koji su na bili na dnu su sada na vrhu
i rade upravo ono što su
radili i oni prije njih.
Ono što je nama potrebno je umrežavanje manjih grupa,
sve manjih i manjih grupa koje će se međusobno poznavati,
koje će međusobno djelovati
i to je zahvalan svijet.
Zahvalan svijet je svijet sretnih ljudi.
Zahvalni ljudi su sretni ljudi
i sretni ljudi,
što jei više i više sretnih ljudi
imat cemo sretniji svijet.
Imamo mrežu za zahvalno življenje
i proširila se poput gljiva.
Mi ne možemo shvatiti zbog čega se tako proširila.
Imamo priliku da ljudi zapale svijeću
kada su zahvalni radi nečega.
I do sada je 15 miliona svijeća zapaljeno
u jednom desetljeću.
Ljudi postaju svjesni
da je zahvalan svijet sretan svijet
i da svi imamo priliku
da jednostavnim stani, pogledaj i kreni
transformiramo svijet
i napravimo od njega sretno mjesto.
I to je ono čemu se nadam za nas
i ako je ovo imalo doprinijelo
da i vi želite učiniti isto,
zastanite, pogledajte i krenite.
Hvala vam.
(Aplauz)